4, III. 1916. Kyyhkynen, Kasvilöytöjä Pohjois-Savossa kesällä 1915. 57 
vää, kuin parissa paikassa Maaningalla, jossa sitä myös olen 
tavannut samanluontoisilla paikoilla. Luontaisen kasvuta- 
pansa vuoksi oli se sotkenut muun puronvarsikasviston milt'ei 
läpipääsemättömäksi ryteiköksi, vaikka paikkaa nähtävästi 
oli raivattukin. Aluskasvistoon kuuluivat m. m. Galium tri- 
florum ja Circaea alpina. Kulettuani hiukan puron vartta 
ylöspäin tulin sen lammin, Pienen Tarpisen, rannalle, josta 
mainittu puro läksi. Siinä kasvoi tervaleppää, joka Nilsiässä 
näyttää olevan joks. harvinainen ja esiintyy useimmiten sa- 
mallaisilla kasvupaikoilla kuin tässäkin, pienten järvien ja 
lampien jopa paikoin soidenkin rantamilla. Puron niskalta 
oikealle oli pienehkö, osiksi raivattu, lettomainen suoniitty, 
jolla m. m. kasvoi Carex paradoxa. Kasvi on Sb:ssa hyvin 
harvinainen, joshan ei liene tavallisimpia muuallakaan. Täällä 
kasvoi sitä pieninä mättäinä kymmenkunnan m*:n alalla. 
Maaperä lienee muutoin ollut tavallista parempaa, koska sa- 
malla niityllä kasvoi muitakin harvinaisempia saroja, nimitt. 
C. dioeca'a ja C. teretiuscula'a (aivan veden partaalla). Sam- 
malkasvistoon kuuluivat m. m. sievät Paludella sguarrosa ja 
Thuidium Blandowii (fert.), ja purossa oli runsaasti erästä 
oudonnäköistä Fontinalis antipyretica-muotoa. Lammin päästä 
löysimme myöhemmin myös kilpukkaa, Hydrocharis morsus 
ranae, ja korvelta Cornus suecica'a. Samassa yhteydessä 
sopinee myös mainita, että pientä, kesyä mutua, Phoxinus 
aphya, oli runsaasti sekä lammissa että siitä lähtevässä ki- 
vikkopohjaisessa purossa. 
2. Eriophorum callitrix Cham. ja Cinna pendula (Bong.) 
Trin. Keräilymatkalla kesäk. 28 p:nä osuimme edellämaini- 
tun toverini kanssa muutamalle tavallista omituisemmalle 
kasvupaikalle sangen korkean ja jylhän Tahkomäen itäisellä 
rinteellä n. 1 pnk. päässä Nilsiän kirkolta luoteeseen. Kansa 
oli antanut paikalle nimen ,Huutavan holoma*, joka meistä 
tuntui kovin oudolle täälläpäin. Nimen jälkimäinen osa tar- 
koittanee sitä verrattain syvää ja kapeaa, jyrkkärinteistä 
rotkoa, joka milloin loivemmin milloin hyvinkin jyrkkinä ja 
louhuisina putouksina laskeutuu mäen harjalta laaksoon har- 
janteen kupeella. Rotkon pohjalla solisee läpi kesän elävä 
