4. III. 1916. Till revidering af gällande jaktförordning. 75 
ugglan därigenom vällar dem. De berättade mig, att sädana 
stadigt hålla till i närheten af fängstplatserna, och hvarje 
gäng männen infinna sig för att vittja sina snaror, finna de 
alltid en eller flera ripor rifna och uppätna. — Senare pä 
vären, dä barfläckar uppstä pä läglandet, tycks fjällugglans 
hufvudsakliga föda däremot bestä af diverse smä gnagare, 
hvilka i är samt öfver hufvud taget alla de är, fjällugglan där 
uppe existerat i större mängd, förekomma massvis. Som 
man vet, är fjällugglan under Arvicola- och Myodes-fattiga 
är en stor sällsynthet i trakter, där den sädana är, dä 
ofvannämnda gnagare äter uppträda rikligt, förekommer i 
mängd." 
Arten företager periodvis i anslutning till lemmelvand- 
ringarna vidsträckta utflykter söderut och anträffas vissa 
år om vintrarna rätt allmänt till och med i de nyländska 
kustbygderna (1894—95 och 1895—96—97). Härunder gör 
arten säkerligen stort förfång åt jägaren, särskildt å rapp- 
hönsmarkerna, om det än måste anses som regel, att så- 
dana missdåd från artens sida inträffa endast i brist på an- 
nan föda, råttor, möss och åkersorkar. Ett år hade Kolt- 
hoff i mer än hälften af de undersökta fjällugglorna fun- 
nit lämningar efter rapphöns, och några af de öppnade hade 
3—4 rapphöns i sig. Andra år tycktes ugglorna i mindre 
grad ha slagit sig på rapphönsjakt och föredrogo åkersorkar, 
ifall rik tillgång på dem fanns. Sålunda hade vintern 1895 
—1896 af 80 öppnade fjällugglor endast en lämningar af 
rapphöns i sig och en grus, hvilket bevisade att hon ätit 
någon hönsfågel eller annan fågel, som plägar svälja grus. 
De allra flesta ugglorna hade ätit endast sorkar. 
I betraktande af att fjällugglan är en nordisk fågel, som 
endast periodvis under vintern besöker våra kultiverade 
landamären, och då arten i vid utsträckning gör nytta så- 
som fiende till smågnagare, borde den väl komma under 
lagens skydd eller åtminstone icke saklöst få nedskjutas 
eller fångas af hvem som helst. Enär fågeln emellertid un- 
der sina invasioner vissa vintrar kan uppträda på rip- och 
rapphönsmarkerna såsom afsevärdt jaktskadlig, så kunde i 
