102 R. Palmgren, Glaucidium passerinum L. 6. V. 1916. 
obesvarad, huru spetten kunnat infånga sitt byte och på 
hvilket sätt det inmundigats. Men vid närmare eftertanke 
förefaller det dock otroligt, att en spillkråka skulle lyckas 
öfverrumpla rörliga och vaksamma småfåglar och snabb- 
fotade däggdjur, hvarjämte äfven spettens för ett helt an- 
nat lefnadssätt apterade näbb och kroppsbyggnad i allmän- 
het bestämdt motsäga antagandet af en sådan diet. Den 
stora mängden magasineradt villebråd strider äfven mot an- 
tagandet, att spillkråkan insamlat döda djur, hvilka seder- 
mera, fastnaglade i någon springa eller trädklyka, allt efter 
behof sönderstyckats, på samma sätt som en del spettar 
går till väga för att framplocka fröna ur barrträdens kottar. 
Lika litet fog för sig synes mig red. Alex. Hintzes för- 
modan äga, att insamlingen af djurkroppar från fågelns sida, 
hvilken han ej betviflar, skulle utgjort en med instinktiv 
omsorg anlagd larvodlingshärd i själfva boet för de 
späda ungarnas räkning (Tidskrift för Jägare och Fiskare, 
årg. 1906, sid. 155). 
Emellertid hafva senare intressanta iakttagelser om 
sparfugglan i vårt land blifvit gjorda, hvilka, enligt mitt 
förmenande, tillika kasta ett fullt ljus öfver mernämnda 
fynd af herr Åström och skänka hans, mig veterligen icke 
vederlagda påståenden en helt annan och tillfyllestgörande 
förklaring. År 1893 meddelade prof. O. M. Reuter på 
Sällskapets sammanträde i februari, att herr O. B. Bäck, 
bosatt å Härligö i Ingå skärgård, vid rengörandet af utsatta 
starholkar år 1892 funnit i flera af dem lämningar efter 
småfågel, i en holk icke färre än 6 eller 8 grönsiskor, Chry- 
somitris spinus L. Då under hela vintern ett par sparf- 
ugglor uppehållit sig på holmen och logerat i en af holkarna, 
hade det synts iakttagaren helt naturligt, att nämnda små- 
ugglor provianterat för kommande behof (Medd. af Soc. pro 
Fauna et Flora Fennica XIX, sid. 68). 
Våren 1898, om jag minnes rätt, fann jag i en kärn- 
murken björk pä Drumsö invid Helsingfors pä ansenlig 
höjd ofvan marken talrika lämningar efter smägnagare och 
näbbmöss, utan att vid tillfället finna någon förklarings- 
