120 Årsmötet den 13 maj 1916. 
ganz Finland, sondern auch längs Schweden, ja ein Teil 
eher via Norwegen, nach West-Europa gelangen, wird sich 
wahrscheinlich noch deutlich erkennen lassen. 
Ringversuche sind bereits fär das Jahr 1916 sicherge- 
stellt und sollen auch fernerhin hier fortgesetzt werden. 
Årsmötet den 13 maj 1916. 
Ordföranden, professor J. A. P alm én, föredrog följande 
Årsberättelse öfver Sällskapets verksamhet 1915—1916. 
Den allmänna fond, mot hvilken det gångna årets verk- 
samhet inom vårt samfund måste betraktas, är föga hugne- 
sam. Allas kamp emot alla, mellan folk och individer, röjer 
huru svagt det samförstånd ännu är, af hvilket den mänsk- 
liga kulturen dock så väsentligen är beroende. Men äfven 
en förstörande orkan kan ha något godt med sig. Den här- 
dar sinnet hos dem, som till det yttersta ansträngas under 
seglatsen; och dem, som befinna sig inom ett lugnare om- 
råde, mana brottsjöarna att vara på sin vakt. Dessutom 
bjuder den gemensamma faran att bannlysa allt split för att 
med enade krafter möta oundvikliga stormilar. 
Äfven i år vållar tidens oro, att vi ej med säkerhet 
känna våra utländska ledamöters öden. Den engelska or- 
nitologen Henry E. Dresser, som valdes till korrespon- 
derande ledamot vid vårt Sällskaps 75-årsmöte år 1896, har 
aflidit i södra Frankrike, där han sökt bot för ohälsa. Vida 
känd för sina praktverk öfver tropiska och särskildt Eu- 
ropas fåglar, var han dessutom en driftig affärsman och 
hade i denna egenskap besökt äfven Finland. Sina rika sam- 
lingar hade han för någon tid sedan donerat åt Universitetet 
i Manchester. 
Här hemma ha tre ledamöter aflidit, hvilka dock ej alla 
i vår krets varit aktiva. Brukspatron Knut Fredrik Ide- 
