Mötet den 5 december 1891. 13 



Det enda fjäll, som ligger nära invid älfven, är Podusoivi eller 

 Paatesvaara, som vid nedresan utför Nuotjok några gånger redan 

 på håll framskymtat och genom sin egendomliga rödbruna färg 

 genast fäst uppmärksamheten vid sig. Den 3 juli kommo vi i 

 jämnbredd med detta fjäll och företogo en exkursion till det- 

 samma. Lika egendomliga som de bergarter, som bildade detta 

 fjäll, voro äfven de få växter, som trifdes å de vida nakna 

 sandfälten på dess sluttningar. Nästan de enda växter, hvilka 

 anträffades i den förvittrade rödbruna olivinfelssanden eller i 

 springorna af själfva bärget, som utom sagda olivinfels bestod 

 af talkskiffer, voro Asplenium viride i ymnighet, Arenaria ciliata^ 

 Sagina nodosa, Silene acaulis^ Cerastium alpinum och Festiica 

 ovina. Nuotjok är härifrån nedåt mindre strid. Dess stränder 

 äro karaktäriserade af utomordentliga ängsmarker, på hvilka 

 gräset nästan når manshöjd. De största och vackraste represen- 

 tanterna, som deltaga i bildandet af dessa vackra naturliga ängar, 

 äro Calamagrostis pliragmitoides och Baldingera arundinacea. 

 Efter det den stora Jaurijok förenat sig med Nuotjok, är denna 

 en imponerande vattenmassa: de fyra Neitokoski forsarna, som 

 några kilometer nedanför Jaurijoks mynning försvåra passeran- 

 det af Nuotjok, äro onekligen de farligaste, men på samma gång 

 de största och vackraste i hela älfven. Sedan man lyckligt 

 kommit ned för dessa, flyter den breda älfven tämligen lugnt 

 den fem mil långa sträckan till Nuotjaur. Stränderna och det 

 omgifvande landskapet öfver hufvud är af ett ojämförligt gladare 

 utseende än de förut passerade Frodiga löfskogar på flod- 

 stränderna, buskbestånd af riklig hägg, Ribes rubrum, rönn, 

 Bosa cinnamomea och Salices och, omvexlande med dessa, vackra 

 frodiga ängsmarker äro utmärkande för Nuotjoks nedersta lopp. 

 De snöhöljda, väldiga fjällmassor, som i N och NE syntes redan 

 från toppen af Podusoivi, nalkas vi på vår färd utför Nuotjok 

 alltmer, och, då vi den 6 juli anlände till de fmske nybyggarne 

 nära elfmynningen, hade vi de närmaste fjällen på omkring en 

 mils afstånd och hade fri utsikt öfver det vackra ännu rikligt 

 snötäckta fjällandskap, som höjer sig från Nuotjaurs sydöstra 

 strand. 



På den 30 mil långa sträcka vi tillryggalagt från Martti, den 

 sista finska byn vid Kemijoki, till detta finska nybygge vid myn- 



