56 Mötet den 5 november 1892. 



Verein der Freunde der Naturgeschichte in Mecklenburg, samt 

 Internationaler Entomologischer Verein in Guben, och lUinois 

 State Laboratory of Natural History i Champaign, Illinois. 

 Förslag om utbyte af skrifter hade gjorts af: 

 Société des Amis des Sciences et Arts i Rochechouart, So- 

 ciété des sciences naturelles de Touest de la France i Nantes och 

 Genotschap ter Bevordering voor Natuur-, Genees- en Heelkunde 

 te Amsterdam. 



Herr professor J. Sahlberg anmälde och förevisade tre för 

 vår fauna nya insektarter, hvilka veterligen ännu ej voro kända 

 från den Skandinaviska norden och hvilka hörde till hvar sin 

 ordning. 



En hymenopter: Nematus ahbreviatiis Hartig funnen i Karis- 

 lojo i början af juni sistlidne sommar. Denna art, som hör till 

 subgenus PristopJiora Latr. och står närmast N. pundiceps Thoms, 

 men skiljer sig genom otydligare punkteradt hufvud, vid basen 

 hvitaktiga baktarser m. m. och dessutom utmärker sig genom 

 kort och trubbig bakkropp samt i allmänhet ovanHgt kort och 

 undersätsig kroppsform, hvarigenom den mycket påminner om 

 en Selandria eller Blennocampa^ var förut funnen i Tyskland, 

 England, Holland och Frankrike. Hvad som egentligen varit an- 

 ledning till att denna sågstekel blifvit af föredragaren särskildt 

 uppmärksammad var att den visat sig vara ett skadedjur, som 

 förökade sig i betänklig grad. Dess larv, som är ljusgrön till 

 färgen, lefver på päronträd, i hvilkas blad den äter hål, hvilka 

 sedermera förstoras så att de iutaga nästan hela bladskifvan; 

 larverna kunna på så sätt så godt som helt och hållet aflöfva 

 träden eller åtminstone gifva dem ett högst bedröfligt utseende. 

 Larven är i början svår att se i följd af sin bladet liknande färg, 

 men om man nogare betraktar ett af de små hålen, som visa sig 

 på bladen blomningstiden, finner man densamma hggande långs- 

 med kanten af hålet ifrigt frätande på bladets massa. Då kunna 

 de lätt utrotas genom att man helt enkelt klämmer hålets kanter. 

 Få de vara i fred, växa de till mer än en centimeters längd, 

 sänka sig till marken på en spunnen tråd, krypa ned i jorden^ 

 öfvervintra och förpuppa sig där, samt utkläckas följande vår så 

 snart päronbladen börjat slå ut, och begynna sedan lägga sina 



