Mötet den 3 ilecember 1892. 61 



komster, som i anledning af nämda Societets 150-åriga tillvaro 

 komme alt i Philadelphia försiggå den 22 till 26 maj. Frågan 

 om det sätt, på hvilket inbjudningen borde besvaras, bordlades 

 för den händelse någon af sällskapets medlemmar vid tiden för 

 mötet komme att uppehålla sig i Philadelphia. 



Föredrogs de på årsmötet utsedde revisorernas, herrar stats- 

 råd A. Moberg och rektor M. Brenner, berättelse om gransknin- 

 gen af räkenskaperna för senaste år, och beviljades på grund 

 häraf skattmästaren full ansvarsfrihet. Tillika beslöts på förslag 

 af herr Brenner, som framhöll olägenheterna af att räkenskaps- 

 året, såsom hittills varit fallet, slutar den 13 maj, att räkenska- 

 perna skulle uppgöras för borgerligt år samt revisionsberättelse 

 föreläggas på årsmötet. 



Äfvenledes föreslog herr Brenner att det nu gällande formu- 

 läret för bokföringen, hvilket gör denna ändamålslöst invecklad, 

 måtte utbytas mot ett lämpligare. Sällskapet beslöt öfverlemna 

 åt herr Brenner samt skattmästaren att uppgöra förslag till sådant 

 och underställa det sällskapets granskning. 



Vidare framhöll herr Brenner under hänvisning till stadgarne 

 att endast de personer, hvilka inbetalt medlemsafgifter, kunde 

 betraktas som medlemmar och inskrifvas i matrikeln, samt före- 

 slog att samtliga personer, hvilka invalts till medlemmar, men 

 icke erlagt afgiften, skulle genom vaktmästare påminnas om sina 

 skyldigheter i nämda hänseende. 



Herr doktor B. Boldt yttrade: »Den 1 november 1896 hafva 

 75 år förflutit sedan Finlands törsta vetenskapliga samfund So- 

 cietas pro Fauna et Flora Fennica instiftades. Vid tanken härpå 

 framställer sig frågan, huruvida sällskapet ej kunde och borde 

 afsluta det tredje kvartseklet af sin tillvaro med ett värk, som 

 för framtiden bevarade minnet af den tillryggalagda milstenen 

 på dess väg. 



Då Societeten beredde sig att fira sin halfsekelsfest uppdrogs 

 åt en af de äldre medlemmarne att sammanställa en iiistorik 

 öfver de gångna 50 årens värksamhet och öden. Säkert finnes 

 ngen af oss, som ej varit författaren tacksam för den inblick i 

 sällskapets gångna öden vi genom hans skrift vunnit och sär- 



