98 Mötet den 4 mars 1893. 



flerfalcliga gånger blifvit omnämd af olika författare, såsom F. v 

 Hausmann 1851 och DöU 1859, och som nyligen varit föremål 

 för tvänne uttömmande uppsatser af P. Ascherson och P. Magnus: 

 »Die weisse Heidelbeere (Vaccinium Myrtillus L. var. leucocarpum, 

 Hausm.) nicht identisch mit der durch Sclerotinia baccarum 

 (Schroet.) Rehm verursachten Sclerotienkrankheit» (Berichte d. 

 deutsch, botan. Gesellsch. VII. 1889 p. 387 ff) och »Die Verbrei- 

 tung der hellfrüchtigen Spielarten der europäischen Vaccinien» 

 (Verhandl. d. K. K. zoolog. -botan. Gesellsch. in Wien, 1891 IIL 

 p. 677 ff). Enligt denna utredning föreligger här ett fall af 

 konstant, ärftlig albinism, framkallad af bristen på pigmentkroppar 

 i fruktköttets celler. De växlande färgnyanserna åter förklara de 

 nämda författarena antagligen vara beroende, icke af mogen- 

 hetsgraden, utan af olika belysningsintensitet: i djup skugga blifva 

 bären grönhvita, växande i skogskanten åter porslinshvita. Huru- 

 vida detta sistnämda är förhållandet äfven med Pakinais-bären, 

 därom kan naturligtvis full visshet erhållas först efter på stället 

 företagna grundliga, upprepade undersökningar. 



V. Myrtillus var. leucocarpum Dumort, synes äga rätt stor- 

 utbredning i Europa. Enhgt Ascherson och Magnus är den känd 

 från en mängd lokaler i olika delar af Tyskland och den Öster- 

 rikisk-Ungerska monarkin, vidare är den funnen på ett fåtal orter 

 i Schweiz, Italien, Sverige och Norge, och slutligen förehgga 

 äfven uppgifter om dess förekomst i Östersjöprovinserna och 

 Sibirien. 



Också i Finland har denna form redan tidigare blifvit an- 

 träffad. Så omnämner professor S. O. Lindberg till Sällskapets 

 protokoll den 18 oktober 1879 »en egendomlig form af blåbär 

 (Myrtillus nigra), utmärkt genom blek färg och hvita frukter samt 

 på grund däraf benämd var. pallida Lindb.» Växten, funnen vid 

 Irjala i Wichtis socken och därstädes först upptäckt af fru Colli- 

 ander, uppträdde > tämligen ymnigt tillsammans med hufvudfor- 

 men, men visade icke några öfvergångsformer till dennas (Med- 

 delanden af Soc. pro Fauna et Flora fenn. VI. 1881 p. 231). 

 Under detta sistnämda namn är vidare, år 1882, en Myrtillus- 

 form, j utmärkt genom hvita bär> anmäld af friherre Edv. Hi- 

 singer; fyndorten är belägen vid Heinäsuo nära Brödtorp (Med- 



