Mötet den 4 mars 1893. 107 



Inalles hade föredragaren funnit i Esbo skärgård och i trak- 

 ten af Helsingfors i sött och saltvatten : ^) 



håfvar och apparater. 



— Herr filosofie kandidat K. E. Stenroos meddelade, att 

 han sistlidna sommar å Esbo-Löfö begynte bestämma finska 

 cladocerer. På grund af det material som blifvit samladt i Esbo 

 skärgård och Helsingforstrakten samt i Nurmijärvi socken af före- 

 dragaren samt i Savolaks af herr Weslerlund, på Kola-halfön af 

 doktor Kihlman och i några andra orter inom Finland af andra 

 personer, och enligt hvad som förut är bekant om cladocerers 

 förekommande inom landet, utgör antalet kända finska Gladocera 

 83 arter hörande till 8 familjer och 33 släkten. De rikligast re- 

 presenterade släkten äro Bosmina (15 arter), Daphnia (10 arter), 

 Alona (10 arter) och Fleuroxus (8 arter), uteslutande saltvattens- 

 former äro följande sex pelagiska arter: Podon minutus, P. inter- 

 medius, P. polyphemoides, P. Lenckartii, Evadne Nordmanni och 

 Bosmina maritima. Af dessa anträffas Podon minutus, Evadne och 

 Bosmina maritima allmänt i saltsjön, hvaremot de andra synas 

 vara sällsynta. Alla öfriga cladocerer äro sötvattensformer af hvilka 

 dock en mindre del såsom Chydorus splicericus, Alona affinis, 

 Eyrycercus lamellatus, Sida crystallina och andra äfven kunna 

 föredraga vattnet i saltsjön. — Af dessa 83 cladocerarter äro 52 



M Obs.! Siffrorna insatta vid tryckningen hösten 1893. 



