Årsmötet den 13 maj 1893. 



Ordföranden, professor J. A. Palmen, afgaf följande års- 

 berättelse: 



På Floras dag sammanträffar vårt sällskap nu för 7 lista 

 gången för att taga en öfverblick af sin värksamhet uuder näst- 

 vikna år. Att under en så lång tidsperiod, som den hvarunder 

 Societas pro Fauna et Flora fennica, det äldsta vetenskapliga 

 samfundet i Finland, existerat, äfven förhandlingarna under års- 

 mötena varit ganska olikartade, ligger i själfva sakens natur. 

 Våra fäder höllo uti botaniska trädgårdens då för tiden nya växt- 

 hus sina årssamkväm, allmänt bekanta och gerna besökta för den 

 därunder rådande angenäma stämningen; man gladde sig åt de 

 nyanlagda finska växt- och insektsamlingarnas förkofran, men 

 ingalunda mindre åt de anslående tal, som vid dessa tilltällen 

 höllos af stiftaren-ordföranden, och årstiden lemnade ett gärna 

 begagnadt tillfälle att i den fria naturen göra iakttagelser och 

 små utfärder, ty långväga expeditioner blefvo då ganska sällan 

 utsända. Nuförtiden åter samlas vi i universitetet för att sam- 

 fäldt göra ett öfverslag af sällskapets under året pubUcerade 

 skrifter, samt för att få en bild af hvad nästföljande år kan ut- 

 delas tryckt, men tillsvidare blott inlemnats till publikation, både 

 smärre meddelanden och digra afhandlingar ; vi kasta en blick 

 på våra stipendiaters utförda eller stundande forskningsresor, och 

 egna vår hågkomst åt minnet af dem som för alltid lemnat vår 

 krets; vi inhemta redogörelsen för de numera rätt omfattande 

 inhemska naturhistoriska samlingarnas tillstånd och förökning samt 

 för vårt rätt betydande bibliotek och skriftvexlingar, och slutligen 

 också för våra icke obetydhga, men hittills dock aldrig altför 

 stora tillgång på tidens nervus verum. 



Huru olika dock förhållandena te sig fordom och nu, finnes 

 likvisst en tydlig alldeles bestående likhet. Trots sällskapets 

 ålder tillhör nemli^en flertalet af dess verksamma ledamöter ung- 



