128 Årsmötet eleu 13 maj 1893. 



sora betingande växternas regionala utbredningsförhållanden både 

 i horizontal och vertikal riktning. År 1^61 utgaf han ett värk 

 om lagarna för botaniska nomenklaturen, hvilket varit af grund- 

 läggande betydelse, utöfvat ett mycket stort inflytande på sam- 

 tidens uppfattning och i hufvuddrag är allmänt erkändt; till samma 

 ämne har han också senare återkommit. Slutligen bör nämnas 

 De Gandolles år 1883 utkomna arbete Origine des plantes cul- 

 tivées, ett aUmänt bekant verk, hvari han på grund af mycket 

 omfattande egna undersökningar rörande kulturväxternas utbred- 

 ning, äfvensom med ledning af linguistiska och historiska data, 

 sluter till deras ursprung och hemland. Förutom alla dessa bota- 

 niska arbeten må vi ännu anföra den aflidnes Histoire des scien- 

 ces et des savants depuis deux siécles, som utgafs i Geneve 1873. 

 — Denna lysande serie af arbeten utaf första rang antyder 

 hvad den bortgångne varit för sin vetenskap; att han varit också 

 i vårt samfund hedersledamot &kola vi städse räkna som en ut- 

 märkelse för detsamma. 



Med döden har afgått jämväl en af de förnämsta af vårt säll- 

 skaps ledamöter i Skandinavien, professorn i botanik vid universi- 

 tetet i Christiania Fredrik Christian Schübeier, som afled den 

 20 juni 1892. Han var född den 25 september 1815 och utbildade 

 sig först till praktisk läkare; men sedan han i åtta år egnat sig 

 åt detta kall, medförde det äfven af honom med stora sympatier 

 hyllade brytningsåret 1848 en förändring också i hans bana ; han 

 slog om och upptog till odling den botaniske praktikerns för- 

 summade fält. Åren 1848 — 51 tillbrakte han pä en lång resa 

 i Europas olika kulturländer lör att studera trädgårdsodling och 

 kulturväxter. Återkommen blef han docent, och år 186G pro- 

 fessor samt själfva drifkrailen för en serie forskningar, som gjort 

 såväl honom som Norge mycken heder. Det är väsentligen 

 Schübeier som genom mångåriga och väl ordnade försök praktiskt 

 ådagalagt att sydliga växter, då de acklimatiseras i nordligare 

 trakter, förändra sig inom vissa gränser med hänsyn till sin ve- 

 getationstid, som förkortas, vidare i anseende till blommornas 

 tilltagande storlek, färg och arom, medan deras sockerhalt aftager; 

 att fröet bhr större och kraftigare i norden, och att utsädet, 

 äfven om det återföres till södern, åtminstone för någon tid ger 

 kraftigare plantor. Hans praktiska sinne dref honom att uppsöka 



