22 Mötet den 4 november 1893. 



lüoti mycket variabel och närmar sig hos en deL exemplar för- 

 hållandet hos trifolii, hvarigenom särskiljandet af de båda ar- 

 terna betydligt försvåras. Professor Aurivillius har i bref medde- 

 lat mig, att tyska och sydeuropeiska exemplar af trifolii äro långt 

 större än våra finska och mera lika A. lonicerce samt att skill- 

 naden mellan meliloti och de finska exx. af trifolii är mycket 

 svår att angifva. Efter ytterligare noggrann granskning af våra 

 hithörande former har jag kommit till den öfvertygelsen, att vi i 

 Finland ega bägge arterna. Den förut här ej anmärkta meliloti 

 synes vara mindre sällsynt och har blifvit anträffad å särskilda 

 ställen i Tavastland och Nyland. Den är utbredd öfver nästan 

 hela Europa; i Skandinavien förekommer den i Danmark och 

 södra Sverige till Stockholm och Vestmanland. 



2. A. meliloti Esp. var. Ehnhergi n. var. I samman- 

 hang härmed ber jag att få förevisa en egendomlig form af samma 

 släkte, hvilken af kand. K. J. Ehnberg anträffats vid Pasi gäst- 

 gifveri i Kuhmois i ett enda hanexemplar den 21 juli 1882 samt 

 af honom förmodats tillhöra var. Syracusia Z. ai A. trifolii. 

 Prof. Aurivillius anser den vara en säregen varietet af A. meli- 

 loti. Den synes närma sig den i sydöstra Sibirien förekommande 

 var. dahurica Boisd., men torde dock näppeligen vara identisk 

 med densamma. Deu skiljer sig från hufvudformen förnämUgast 

 genom mindre storlek, smärre fläckar å framvingarne samt ge- 

 nom en bred svart bård å bakvingarnes utkant. Varieteten har 

 af mig blifvit uppkallad efter dess upptäckare K. J. Ehnberg. 



3. Agrotis cursoria Hufn. var. ohscura. Bland i universi- 

 tetets ego befintliga exemplar af den synnerligen kritiska och va- 

 rierande A. tritici L. funnos utom hufvudformen och varietcterna 

 vitta Esp. och aquilina Schiff., äfven några individer af A. cur- 

 soria Hufn. och dess förut hos oss icke anmärkta varietet ohscura 

 Stgr. Denna varietet är känd från tvänne vidt skilda orter, näm- 

 ligen Koxholm och Gamla Karleby och synes på hvartdera stället 

 hafva anträffats tillsammans med hufvudformen. 



4. A. sagitta Hb. En i Tengströms katalog omnämd egen- 

 domlig varietet från 1-Cexholm, hvilken af honom benämts Agr. 

 Thymi, är enligt prof. Aurivillius en typisk Agr. sagitta. Denna 



