Ett misstänkligt fall af arrhenoidie 

 hos en höna. 



Redan forna tidens författare, såsom Aristoteles och Aelia- 

 nus, veta att ■ berätta om märkvärdiga förvandlingar, hvarigenom 

 en höna småningom ombildats till en tupp eller tvärtom. I andra 

 fall har själfva metamorfosen icke observerats eller inträdt redan 

 i kycklingsåldern, och man har då förvånats öfver det egendom- 

 liga fenomenet af „tuppar, som lagt ägg''. År 1672 berättar D. 

 Zwinger om en åttaårig tupp, som inom 13 dagar lade 10 ab- 

 normt små ägg utan gula. År 1697 utkom i Ulm en skrift afE. 

 Gockel öfver detta ämne under titel „Der oyerlegend Hahn sampt 

 seinem jüngst gelegten Hahnen- oder Basilisken-Ey." Dylika 

 ägg voro föremål för mycken vidskepelse. Äfven i de skandina- 

 viska länderna hafva flere sådana fall iakttagits och glfvit anled- 

 ning till diverse historier. Också hos oss får man icke sällan 

 höra allmogen tala om tuppägg, hvilkas ursprung dock mången 

 gång icke närmare konstaterats. 



Våra dagars ornitologi har emellertid utredt att dessa ägg 

 naturligtvis icke härröra från tuppar, utan från hönor, hvilka i 

 högre eller lägre grad, stundom fullständigt, antagit tuppens yttre 

 skapnad och färgdrägt. Professor A. Brandt har gjort detta egen- 

 domhga förhållande till föremål för en utförlig afhandling i Zeit- 

 schrift für wissenschaftliche Zoologie XLVIII (1889) pp. 100—190 

 med rubrik „Anatomisches und allgemeines über die sogenannte 

 Hahnenfedrigkeit und über anderweitige Geschlechtsanomalien 

 bei Vögeln" och föreslår däri för detsamma den vetenskapliga 

 termen arrhenoidie, „han-likhet" samt för det motsatta förhål- 



