Ett misstänkligt fall af arrhenoidie hos en höna, 31 



vecklade hanliga könsdelar, och Gooke redogör för förekomsten 

 af ett stort antal ägg i äggstocken af en arrhenoid höna. Att 

 sådana alltid måste anträffas, då arrhcnoidien icke utesluter fer- 

 tilitet, är själffallet. Emellertid synas dylika fall vara sällsynta. 



Såväl Tichomirow som Brandt själf hafva vidare i flere fall 

 funnit arrhenoidien stå i samhand med en mer eller mindre ut- 

 bildad hermafroditism. Stundom hafva jämte ovarium hanliga 

 genitalpapiller förekommit (någon gång till och med med lumen af 

 ductus ejaculatorius) eller har genitalkörteln förutom reducerade 

 äggfolliklar äfven innehållit genitalsträngar, hvilka antydt dess öf- 

 vergång till testikeln; äggledare saknades. 1 ett fall, som af Brandt 

 tolkats såsom thelyidie jämte hermafroditism, funnos två genital- 

 körtlar, till formen stående midt emellan ovarium och tcstikel, 

 till sin byggnad liknande testiklar; oviduct förekom, rnen inga 

 vasa deferentia. 



Efter utförliga komparativa undersökningar af likartade före- 

 teelser bland däggdjuren, äfven hos människan själf, sammanfat- 

 tar Brandt sina åsikter angående detta ämne i följande satser: 



Arrhenoidie uppkommer genom differentiering af de yttre 

 karaktärerna hos honor af sådana arter, hos hvilka honkönet 

 med afseende å dessa karaktärers utveckling normalt icke hinner 

 så långt fram som hankönet. 



Thelyidie åter beror därpå, att differentieringen af de yttre 

 karaktärer, hvilka den normala hanen eger framom den normala 

 honan, på ett eller annat sätt hämmats. Thelyidien samman- 

 faller med den indifferenta, infantila typen och kunde därför äf- 

 ven betecknas såsom pädidie. 



Arrhenoidie och thelyidie uppträda ofta korrelativt såsom 

 symptom af en abnormitet hos genitalierna. 



I detta fall kan den vara medfödd eller förvärfvad. Det 

 förra inträffar i förening med hermafroditism eller andra miss- 

 bildningar af könsdelarna. Det senare eger åter rum till följd af 

 dessas förlust eller degeneration. Oftast betingas hos fåglarna 

 arrhenoidien af en senil, af sterilitet åtföljd degeneration af ova- 

 riet eller obliteration af äggledaren. Och i dessa fall torde ett 

 numera förefintligt öfverskott af bildningsmateriel å nyo framkalla 

 det latenta differentieringssträfvandet med afseende å artens yttre 

 karaktärer. 



