74 Årsmötet den 5 maj 1894. 



Bland inhemska ledamöter som aflidit under året ber främst 

 nämnas nestorn bland finska forskare professor Henrik Gustaf 

 Borenius, som uppnådde den vördnadsvärda åldern af 92 år och 

 afled den 5 mars 1894. Han egnade sin verksamhet åt de meteo- 

 rologiska observationerna i vårt land, och detta arbete har medel- 

 bart ländt äfven den inhemska naturhistorien till gagn; denna 

 forskningsriktning gaf han år 1850 sitt erkännande därigenom 

 att han enligt den tidens sed inträdde såsom medlem i vårt samfund. 



En annan naturforskare-veteran, senator Adolf Edvard 

 Arppe, var medlem af Sällskapet sedan år 1837, och afsomnade 

 i Helsingfors den 13 april 1894 i sitt 76:te lefnads år. Hans ve- 

 tenskaphga och mångsidiga medborgerliga verksamhet var riktad 

 åt annat håll, men likvisst har naturalhistorien icke varit honom 

 fremmande, ty i egenskap af Universitetets Bektor under en särde- 

 les lång tid hade han tillfälle att handlägga en mängd ärenden, 

 som nära berört bland annat de naturhistoriska samlingarna. Dä 

 vårt sällskap år 1857 beslöt öfverlemna sina samlingar åt Univer- 

 sitetet mot förbindelse att detta å sin sida skulle upprätthålla ett 

 finskt naturalhistoriskt museum, uppdrog Consistorium åt ett utskott 

 af tre personer, hvaribland rektor, att yttra sig, och såsom resul- 

 tat framgick senare den öfvercnskommelse af den 17 februari 

 1858, som ännu är giltig. 



Från ett verksamt lif har vidare bortgått Sällskapets medlem 

 filosofie magister Oskar Ernst Viktor Fredrik Bönnbäck. 

 Såsom student lifligt intresserad af botanik inträdde han år 1859 

 i vårt sällskap och lemnade många bidrag till kännedom af 

 floran i Satakunta. Senare inslog han en mera praktisk rikt- 

 ning, som dock icke är främmande för naturalhistorien ; med in- 

 tresse omfattande landets modernäring, jordbruket, utvecklade han 

 såsom mångårig sekreterare i Finska hushållningssällskapet myc- 

 ken energi; vid sitt den 23 november 1893 timade frånfälle lem- 

 nade han sin plats svår att fylla. 



Likaledes åt annan riktning än den naturalhistoriska egnade 

 sig Waldemar Spoof. Bedan under sin studiitid var han en 

 varm naturvän, men först senare såsom juridisk tjänsteman begynte 

 han att bilda och med icke obetydliga kostnader vidmakthålla 

 en egen samling af finska foglar, deras ägg och bon, äfvensom 

 af fiskar i sprit. En ekonomiskt gynnsam ställning tillät honom 



