12 Mötet den 3 november 1894. 



tingen i en springa af stammen eller in i märgen af torra af- 

 brutna kvistar for att först nästa vår förpuppa sig utan kokong. 



Bladens parenkym afgnagas ofta af de snigellika larverna 

 af slägtet Eriocampoides^ främst E. limacina Retz. (= adumbrata 

 Klug., Thoms.), livilka i augusti eller september nedkrypa i jor- 

 den och omgifva sig med en brun skroflig kokong, därifrån imago 

 följande vår utkläckes. 



På senare tider hafva do ädlaste rosor ofta blifvit angripna 

 af en larv af slägtet Cephus, hvilken ätit sig in uti märgen 

 af unga grenar och förorsaka att dessa småningom borttorka. 

 Ehuru jag ej lyckats få någon imago utkläckt, antager jag att det 

 är arten C. pallidipes Klug. (= plithisicus Fabr.), hvilken är känd 

 i mellersta Europa för liknande lefnadsvanor och hvilken äfven 

 är funnen i Finland. 



Herr professor See lan uppläste följande: 



Bidrag till frågan om fiskarnas resp. de kallblodiga djurens 

 öfvervintring af professor E. E. S undvik. 



Det är en af fysiologerna känd sak, att de kallblodiga dju- 

 ren kunna öfverlefva en temperaturnedsättning, vid hvilken de 

 varmblodiga redan för länge sedan upphört att lefva, blott tem- 

 peraturfallet under vattnets fryspunkt sker långsamt och likaså 

 upptinandet af den formligen frusna organismen likaså långsamt 

 försiggår. Vid hastig frysning resp. upptinande däremot sprän- 

 gas djurcellerna af utvidgningen hos vattnet och organismen dör. 

 Att en stor del af våra på det torra lefvande, kallblodiga djur 

 sålunda under vintern hafva att genomgå en frysnings- resp. upp- 

 tiningsprocess, torde vara att med sannoHkhet antaga, då ju väl 

 icke alla kunna tränga sig så djupt under jordytan, att icke tjä- 

 len i jorden når dem. Härunder omkommer väl en del, och 

 är kanske denna omständighet en orsak till det kända faktum, 

 att i vissa delar af vårt land, exempelvis Ruovesi socken på östra 

 sidan om sjön, hvarest marken består af jäslera, vår huggorm 

 och snok totalt saknas, under det vid Koverojärvi och i all- 

 mänhet vester om sjön dessa förekomma ställvis ganska ymnigt. 

 Marken består här af stenbunden sand- och grusjord. 



Sällan har man dock kunnat framdraga ett så eklatant be- 



