Mötet den 3 november 1894. 17 



i vester, Vigfloden och kusten i öster. — De traktor, som af 

 oss genomforos, tillhöra tvänne stora floders områden, Vig- och 

 Kemflodens. Seesjärvis vatten utfaller nämligen genom Sego- 

 tscha till sjön Vig, Ondajärvis åter genom elfvon med samma 

 namn till Vig-floden. Från norr upptager Ondajärvi Onnanjoki, ge- 

 nom hvilken bland andra Moinajärvi och Rukajärvi ha sitt utflöde. 

 Onnanjokis yttersta källsjö i norr är Loukkolampi, vidpass en half 

 mil E om Kellovaara. Tschirkkakemijokis källsjöar åter äro att 

 söka något söder om 64° ej långt från Suontelejokis öfversta 

 lopp i det af Rosberg så kallade Vuoloma-massivet. Dessa trak- 

 ter blefvo dock icke af oss besökta. 



I floristiskt afseende äro de af oss genomresta trakterna öf- 

 ver hufvud taget fattiga och oerhördt enformiga, särskildt i områ- 

 dets norra delar. Största delen af landets areal intages där af 

 vida tallmoar och ofantliga sumpmarker, särskildt tall- och 

 öppna myrar. Dessa artfattiga ståndorter trycka sin prägel 

 på hela landskapet. I så ytterhgt glest bebodda trakter inta- 

 gas naturligtvis stora vidder af skogar; tallskogen är bland 

 dem den dominerande; typiska, rena granskogar däremot äro 

 sällsynta, granbestånd anträffas nämhgen för det mesta i gran- 

 k är ren i fuktiga, at bäckar genomflutna dalgångar vid bärgens fot. 

 Af sumpmarker äro utom myrar äfven mossar aUmänna kring 

 träsk- och sjöstränder, ehuru de icke ega någon mera betydande 

 utsträckning. Typiska gungflyn såg jag däremot endast på ett 

 par ställen i sydligaste delen af området. — Den vida vägnar 

 största delen af områdets landareal intages således af ståndorter 

 med enformig och artfattig vegetation. Något rikare blir floran 

 däremot stäflvis på bärgens sluttningar. Särskildt områdets sö- 

 dra och västra delar äro mycket bärgiga: där stryker fram en 

 massa bärgryggar, nästan alla tämligen parallelt med hvarandra 

 i riktningen NNW — SSE. Sjöarna i dessa trakter ha därför också 

 ofta en långsmal, i samma riktning utdragen form. Särskildt är 

 detta fallet med Voijärvi, Jolmojärvi och Ondajärvi. Den rå- 

 dande bärgarten i nämda ryggar är kvartsit; på en del stäl- 

 len är den dock mer eller mindre blandad med talk, hvarige- 

 nom öfvergångar till talk skiffer bildas. Så till exempel i bärgen 

 kring Moina, Ontrosenvaara och ett bärg SVV om Rukajärvi, hvilket 

 gen(;mbrytes af bäcken Kivioja. Dessa bärg synas förvittra ganska 



