Mötet den 1 december 1894. 43 



phulariacece likaså med 20, Graminece med 19, Compositoe med 

 18, Caryophyllacece med 15, LabiaUe med 14 och Bosacew med 

 10 arter. 



Herr student Väinö Borg förevisade tvenne sällsynta di- 

 ptera, Helophilus lunulatus Meig., och Helophiliis transfugus Meig. 

 Den förra, hvaraf i universitetets samlingar funnos fyra exemplar 

 — ehuru under benämningen Helophilus transfugus — är ny för 

 Finland. De nämda fyra exemplaren äro tagna i Kuopio, Tuovi- 

 lanlaks, Viborg och Muola. Af Helophilus transfugus åter äro 

 hittils kända endast honor (från Esbo, Helsingfors, Åbo, Rautus 

 och Sakkola). Det nu förevisade exemplaret var en hane, som 

 föredragaren i början af juni 1892 funnit i S:t Marie socken 

 vid Åbo. 



Herr magister Axel Arrhenius förevisade exemplar af Li^- 

 torella lacustris tagna af magister H. Dalström i Kangasala, 

 och redogjorde i samband därmed för sagda plantas förekomst i 

 Finland. 



Littorella lacustris var en i vårt land sällsynt växt. Hittills 

 voro endast tvenne fyndorter bekanta: Uskela (Niklander 1854) 

 och Asikkala, Kaita (Norrlin & Silén 1861). Till dessa kom nu 

 den tredje af herr Dalström i slutet af 80-talet upptäckta lokalen, 

 äfven den belägen i Ta. Här anträffades Littorella växande täm- 

 ligen ymnigt i sällskap med Subularia på slammig, halft uttor- 

 kad strandmark, lågt belägen och vid högre vattenstånd bil- 

 dande sjöbotten — i sistnämda fall syntes ofvan vattenytan intet 

 spår af de bägge nämda växterna. En sådan ståndort som denna 

 tycktes vara karakteristisk för Littorella. Professor Norrlins väl- 

 villigen meddelade skildring af Asikkala-lokalen talade härför och så 

 äfven de iakttagelser föredragaren gjort angående denna arts före- 

 komst i Bohuslän. Att växten på grund af detta växtsätt, hksom 

 äfven i följd af sitt oansenliga yttre och sina vegetationdelars 

 hkhet med Subularia, lätt kunde förbises var tydligt. Föredra- 

 garen höll det därföre för ganska sannolikt, att Littorella i vårt 

 land icke endast förekomme på långt flere lokaler än de redan 

 kända, utan att äfven dess utbredningsområde vore vidsträcktare 



