76 K. A. Cajander, Trädgårdsodlingen i Nystad. 



Tl Weide f rön: sås i sandmylla tidigt om våren; första året 

 gifva denna vextens blad färg, andra året går den til frö. Bla- 

 den kunna afskieras 3 gånger om året och växa de ymnel. som 

 små kålblad samt smaka bitre på tungan. Huru färg af Weide- 

 blad tilredes, skall jag framdeles hafva äran at berätta. Vid Fa- 

 briquerne nyttjas Weide mera än Indigo i ull blå kyp; dermed 

 fästes grundfärgen til alt grönt och lägges grund til alla mörka 

 färgor». 



T>Vau La Joude: med desse blad, stielk och knoppar färgas 

 höggult på silke, ylle, linne. Växten planteras mycket vid Cete, 

 Rouen, Bajonne och Baurdeux — — — — ; hon upgror med 

 små täta, smala blad vid roten och en lång stielk, som ett hampe- 

 strå. När öfversta spetsarne hysa frö och stielken väl gulnat af- 

 skiäras de om hösten vid roten, torkas och säljas LS'pd-tals til 

 Fabriquerne». 



■»Sibirisk Rhabarber: kan nyttias något i medicin och än 

 mera vid färgerierne; ty dess stora rötter gifva en rödgul färg; 

 upgror mast som rödbetsblad, blommar under året med en klasig 

 hvit vacker blomma». 



>De öfriga frösorterna äro dels medicinale, dels ock Bota- 

 nisko och Oeconomiskc, som påskrifterna närmare utmärka. Ett 

 annat år skall äfven, som nu utan betalning, en större qvantitete 

 frön utsändas; detta är nu allenast til en stam och början för 

 hvar stad» ^). 



Hvad godt dessa fröförsändelser kunnat medföra, därom iakt- 

 taga handlingarna envis tystnad. 



Mest bråkade vederbörande vid denna tid med tobaksplan- 

 teringen. Odlingsförsök med tobak synas i Nystad blifvit gjorda 

 redan tidigare än med potatis. Då kommerskollegii skrifvelse af 

 den G september 1745 upplästes, hvari borgerskapet underrätta- 

 des, att K. M:t den 25 juni s. å. »faststält», det 2 kappland på 

 tunnlandet af all städerna donerad jord (åkerjord?) skulle tagas i 

 anspråk för tobaksodling, anförde borgerskapet, att stadens jord- 



^) I samma skrifvelse rekommenderas vidare „Eidenstädter" får samt 

 uppmanas att tillsända kommerskollegium profver på „allehanda liemväfnader 

 i ylle och linne samt spitse knyplerie och dylikt, som Borgerskapet sielfve 

 tilvärka". Jfr Leinberg, Bidrag till kännedom af vårt land V. p. 198 och VI 

 p. 65 och följ. 



