88 Mötet den 4 maj 1895. 



gnata från Wichtis socken. En färglagd afbildning af dess blomma 

 lofvade frih. . Hisinger själf bekosta, och skalle denna åtfölja be- 

 skrlfningen i :»Acta». 



Herr magister Axel Arrhenius förevisade 

 Några anmärkningsvärda S alix-hy brider från södra Finland. 



1. Salix aurita L. X 8. pliyliccefolia L., funnen 1894 på 

 en fuktig äng vid Kervo i Thusby socken, Nyland. En yppigt ut- 

 vecklad buske, tillhörande en form, som med hänsyn till såväl 

 blad som hängen intager en fullkomligt intermediär ställning. 



2. Salix nigricans Sm. X S. phyliccefolia L., anträffad på 

 samma lokal som föregående. En ståtlig, rikt förgrenad buske, 

 hos hvilken stamarternas karaktärer med all önskvärd tydlighet 

 framlysa. Om S. nigricans erinra bland annat de håriga års- 

 skotten, de sågkantade, å undersidans nerver håriga bladen samt 

 dessas benägenhet att svartna. För S. phyliccefolias föräldraskap 

 åter talar främst den starkt framträdande blågråa färgen å bla- 

 dens undersida. Bladformen är intermediär. 



3. Salix aurita L. X S. cinerea L. De förevisade sterila 

 kvistarna af denna säkerligen icke synnerligen sällsynta, men så 

 mycket mer svårbestämda hybrid, stammade från en buske, hvil- 

 ken föredragaren sommaren 1893 funnit på en vidsträckt, med 

 Salices ymnigt beväxt fuktig äng vid Brunnäs på Lemlax-ön i Par- 

 gas socken. S. cinerea ger sig tillkänna genom följande karak- 

 tärer: hufvudstammar och äldre grenar gråa, fjolårskvistar med 

 glesa, affallande hår, årsskott ludna, knoppar starkt håriga, de 

 yngsta toppbladen med den egendomliga nervighet och den ka- 

 raktäristiska hårfördelning, som alltid röjer S. cinerea. Äfven for- 

 men hos en del blad tyder på härstamning från denna art. Som 

 arf af S. aurita har busken erhållit den bruna färgen på de yngre 

 kvistarnes bark, de bredt omvändt äggrunda bladen och dessas 

 sneddragna spets. — En del blad hafva en betydlig storlek och 

 kunna äfven genom sin form möjligen leda tanken på kombina- 

 tionen S. caprea X cinerea. Denna starka utveckling af bladskif- 

 van var emellertid enligt föredragarens mening att tillskrifva en 

 busken öfvergången grundlig afkvistning. Dessutom talade hå- 

 righetens beskaffenhet emot ett aktivt ingripande af S. caprea. 



