Mötet den 5 oktober 1895. 9 



bredande granrismatta. Af den kullfallna, men ännu rotfasta 

 granens nedersta lifskraftiga grenar fortfara de flesta att, rik- 

 ligt förgrenande sig, utbreda sig långs marken och bilda här- 

 igenom en tät grön matta, liksom af hackadt granris, hvarur 

 dock en och annan grenspets visar benägenhet att böja sig 

 uppåt, medan från närheten af basen af en af de mot stam- 

 mens midt belägna grenarna en ny stam vinkelrätt emot den 

 kullfallna gamla stammen i full lifskraft sträfvar mot höjden. 

 Gömd af den täta grenmassan vid basen äfvensom af den för- 

 torkade, fallet förorsakande andra grantoppen, som den ur- 

 sprungliga stammen var, undandrog den sig helt och hållet upp- 

 märksamheten, så att endast den ovanligt rika mattlika gren- 

 bildningen vid basen af den jämförelsevis unga granstammen 

 gaf anledning till att en af mina söner, Widar, vid bärplock- 

 ning i skogen kom att fästa sig härvid, hvarefter vid en nog- 

 grannare undersökning äfven sjelfva den unga, omkring 20-åriga 

 granen befanns vara egentligen endast en gren. En på stället 

 gjord teckning söker åskådliggöra förhållandet. 



En annan i närheten växande gran, ungefär lika gammal, 

 hade under sina 20 år så föga utvecklats på längden att den, 

 jämte normal tjocklek, ej var högre än ungefär 1 meter, med 

 lafbelupen topp utan någon knopp, samt flere, ända till fem, gren- 

 kransar utan något mellanrum sittande tätt intill hvarandra. 



Liksom den vanliga granen. Picea excelsa, ersätter äfven 

 den sibiriska granen, AUes pichta, mycket lätt förlorade topp- 

 skott såväl genom ny knoppbildning i toppen, som äfven genom 

 att någon grentopp börjar växa lodrätt uppåt och, åt alla håll 

 utbredande sina grenar, antager stamtoppens form. Enligt Schü- 

 beier har den äfven observerats med från de öfra grenarna lod- 

 rätt uppväxande sidotoppar. 



Doktor Kihlman anmärkte i anslutning till meddelandet att 

 dylika fall af toppbildning som det omnämda långt ifrån äro 

 ovanliga i de af den svåra stormen 1890 härjade granskogarna 

 i Esbo skärgård. 



Professor Elfving relaterade ett snarlikt fall beträffande 

 Abies pichta, som observerats i botaniska trädgården. 



