48 Mötet den 7 mars 1896. 



sägas bilda öfvergångsår i af seende å växtligheten. Det sist- 

 nämda året gaf i de sydliga orterna redan god afkastning, men 

 öfverträffades än mera af de följande. Säd och andra växt- 

 frukter mognade, och var det nu denna rikare tillgång på födo- 

 ämnen eller var det af någon mera fördold orsak — alltnog en 

 större liflighet och rörlighet vaknade äfven inom djurriket. Vissa 

 djurarter förökade sig starkt, en del vandrade äfven ut, läm- 

 nande sina vanliga tillhåll, såsom vattensorkar {Lemmus amplii- 

 bius Nilss.) och fjällmöss. — Lemmelvandringen år 1840 är den 

 största vi känna från Finland. 



Efter missväxterna i slutet af 1850-talet följde en stor 

 lemmelvandring 1862 — 1863, och efter 1860-talets »hårda tider» 

 observerades lemmeltåg 1872 och följande år. Den sista stora 

 lemmelvandringen 1876 sammanfaller äfven den med för landet 

 gynnsamma år. Från slutet af förra decenniet ha vi äfven lem- 

 melemigrationer antecknade. Efter sista »nödåren» befinna vi 

 oss åter i en lemmelperiod. 



Under vandringen från fjälltrakten lämna de dräktiga ho- 

 norna sig efter och föda sina ungar. Detta förklarar hvarför 

 man närmare kusten alltid iakttagit endast lianar och yngre 

 honor, ungarnas antal vexlar mellan 5 och 12, det vanliga är 

 5 — 7. Då lemmeln sätter ända till tre kullar om året är det 

 ej att undra öfver, om djuren under gynnsamma naturförhål- 

 landen utbreda sig öfver vidsträckta områden. — Utmed biflo- 

 derna komma skarorna till hufvudelfvarna, där de samlas i tåg 

 om miljoner. Är vintern ej alltför sträng och våren ej långva- 

 rig och kall med isflensbildning, så att djuren finna tillräcklig 

 näring, kan »hären» slutligen nå fram till hafvet. Ofta angri- 

 pas de dock dessförinnan af något slags pest, som på otroligt 

 kort tid förintar skarorna. 



Zoologerna hafva länge utan resultat tvistat om hvilken 

 årstid lemlarna emigrera. Enligt den framställning jag ofvan 

 gifvit skulle tåget taga sin början i fjällbygden på våren och 

 under sommarens lopp fortgå utmed vattendragen, under vin- 

 tern vara inskränkt till ett mindre område och den följande 

 våren åter fortsättas. Till detta resultat kom jag genom att å 



