50 Mötet den 7 mars 1896. 



tyckas leralarna dragit sig utmed Ounasjoki till mellersta delen 

 af Kittilä socken, där de dock förekommo sparsamt (Malmgren). 

 I norra delen äfvensom i Sodankylä voro de talrikare och i 

 nordöstra delen af sistnämda socken vid Kemi elfs källflöden 

 och kring Kairijoki uppträdde de i betydliga massor. Söderom 

 Martinkylä observerades ej en enda lemmel. 



Lemmeln tågar ej fram i täta klungor utan, så att säga, 

 »i jägarked» med flere alnars, ja famnars mellanrum. I fjäll- 

 bygden kan man ej iakttaga en ordnad rörelse, men ju längre 

 han kommer utom sitt egentliga område desto fastare samman- 

 sättning antager tåget. Med det växande antalet blir bristen på 

 lämpliga näringsämnen större, och allt hastigare måste djuren 

 vandra framåt. 



Lemmein är af naturen skygg-, men blir, när den uppträ- 

 der i massor, djärf ända till dumdristighet och tvekar då ej att 

 anfalla hundar, ja till och med människor. Då, som ofvan sagdt, 

 de stora tågen hufvudsakligast bestå af hanar, har man må- 

 hända att häri söka en anledning till deras ilskna lynne under 

 vandringarna. Lemlarna äro egentligen nattdjur, men under 

 den lappska högsommaren, då natt och dag äro lika ljusa, ser 

 man dem ofta i rörelse äfven om dagarna. Varseblifva de då 

 en människa, söka de sig genast under någon tufva, ett kull- 

 fallet träd eller dölja sig pä annat sätt. Finna de hvarje utväg 

 till flykt stängd, ställa de sig på bakbenen och gifva genom ett 

 halft hväsande, halft skällande läte sin ovilja till känna. Ho- 

 norna försvara sina ungar med sällspordt mod och tveka ej att 

 angripa t. ex. en hund. 



Lapparna påstå att renen förtär lemlar med begärlighet, 

 men detta saknar dock all grund. Väl söka renarne sig om vin- 

 tern till marker där lemlarna vistas under snön, uppspåra och 

 sparka ihjäl dem, men detta göra de emedan de i djuren se 

 en farlig rival om renlafven. Få äro äfven de hundar som äta 

 lemlar, utan nöja de sig under vanhga förhållanden med hjärnan. 



Fjällemlarna åtföljas under tågen af en mängd fiender, så- 

 som fjäll- och vanliga räfven, järfven, mården, hermelinen och 

 bland fåglarna fjällugglan, kortörade ufven, hökugglan och krå- 



