Mötet den 6 mars 1897. 47 



kunde med säkerhet uppgifvas. Förut var denna art hos oss 

 funnen en enda gång för tre fjärdedels sekel sedan af grefve 

 Mannerheim på Kuustö nära Åbo. 



2. Den intressanta mätarefjäriln Malacodea regelaria 

 Tengstr., hvilken var fångad i flera cT exemplar i Kemi socken 

 af magister K. Ehnberg, som träffat den två år efter hvarandra 

 flygande tidigt om våren, då marken ännu var delvis täckt af 

 snö. Denna fjäril upptäcktes i Kittilä i slutet af maj år 1856 

 af E. Nylander och M. Gadd under deras resa till Varanger 

 samt beskrefs såsom ett nytt slägte af D:r Tengström i Catalo- 

 gus prceciirsorius Lepidopterorum Fennke hufvudsakligast på grund 

 af sin outvecklade tunga, hvarigenom den afviker från öfriga 

 geometrider. Honan är ännu ej känd, men efter all sannolikhet 

 har^hon likasom den närstående Chimatohia hrumata rudimentära, 

 till flygt otjänliga vingar och är därför svår att finna, 



3, Semioscopus strigulana Fabr., en art af Tineidernas 

 familj, som äfvenledes var funnen af magister Ehnberg i Kemi 

 och förut saknades i finska samlingen, ehuru den af Tengström 

 uppföres såsom finsk, emedan den var anträffad i Ryska Kare- 

 len. Fjäriln var bestämd af docent E. Reuter, 



Vidare förevisade herr Sahlberg på herr R. Poppius' 

 vägnar en Coleopter af Dermestidernas familj Attagenus pantiie- 

 rinus Ahr., hvilken herr Poppius nyligen funnit å entomologiska 

 museum härstädes, där den i Hkhet med sina samslägtingar lefde 

 af gamla torkade insekter. Arten, som förut ej anträffats hos 

 oss eller annorstädes i norra Europa, men väl på särskilda 

 orter i mellersta Europa, kan ej räknas till vår fauna i egentlig 

 mening. 



Docent E. Wainio erinrade därom att han på oktober- 

 mötet 1895 förevisat ett i kruka inplanteradt exemplar af den 

 vanliga Chrysanthemum utan eller så godt som utan strålblom- 

 mor. Föredragaren framlade nu en från rotstocken af samma 

 individ uppväxt, kraftig luftstam med fullkomligt normalt utveck- 

 lade korgar. Den s. k. forma antumnalis vore sålunda endast 

 en rent tillfälhg aberration, som vid kultur återgått till den 

 typiska formen. 



