Abramidopsis Leuckartii Heck. 



Kirjoittanut 

 A. Westerlund. 



Viime kesänä kävellessäni Rantasalmen pitäjää, huomasin 

 Hiltulan kylän Isossa Taskilassa suolattujen pasurien {Äbr. hlicca 

 B\., joita siellä kutsutaan nimellä »Lunteri») joukossa myös ou- 

 domman-näköisiä muotoja. Kysyessäni selitti talonväki niiden 

 olevan »sulkavia» läheisestä Putkijärvestä. Huomasin kummin- 

 kin jo anaalievistä paikalla, ettei ne sulkavia [Ahr. halhrus 

 L.) voineet olla. Kerrottiin niitä saatavan säännöllisesti »lun- 

 terien» ja särkien kanssa pitkin kesää ja käytettävän näiden 

 kanssa sekakalana suolassa. 



Pyysin syyskuulla heidän lähettämään jättämässäni for- 

 mooli-purkissa (2^/2 Vo) ^^^i'^ä minulle ja sainkin kohta isäntä 

 Matti Taskiselta jun. pari »lunteria» ja yhden »sulkavan». Sen 

 jälkeen vielä pari viimmemainittua. Enemmän eivät voineet 

 muka paikalla saada, koska niitä syksyllä harvemmin tapaa. 



Tarkemmin tutkiessani huomasin mainitun »sulkavan» ole- 

 van luultavimmin ; särki lahnan» Ahr. Leuckartii Heck. Koska 

 se eroaa jonkun verran Sieboldin selityksestä (»Die Süsswasser- 

 Fische von Mittel-Europa», Leipzig 1833, p. 133—137), lienee 

 paikallaan lausua muutama sana siitä. 



Koolleen ovat ne 18^2 — 19V2 cm pitkät, 4^4 — 5 cm kor- 

 keat, siis noin 4 kertaa korkeutta pitemmät. Turpa tylpähkö, ylä- 

 leuka ei huomattavasti pullottava. Silmät jokseenkin yhtä suuret 

 kuin yhdenkokosilla sarilla, vähän pienemmät kuin yhdenko- 

 kosilla pasureilla. Piintaevät eivät ulotu aivan lähelle vatsa- 



