Om fjällemmeln och dess vandringar 



af 

 A. W. Granit. 



Större lemmel-utvandringar hafva förliden sommar i Fin- 

 land iakttagits endast i delar af Enare Lappmark, men väl fler- 

 städes lemmel-återtåg. När jag i början af juni månad öfvergick 

 nordfinska landsryggen mellan Vaulujoki och Kivioja syntes öf- 

 verallt på Vaulu moarna lemlar dragande i nordlig riktning 

 emot livalo vattnen. De bildade blott eftertruppen; hufvudstyr- 

 kan lär, enligt hvad jag i Rovanen försporde, anländt söder- 

 ifrån något tidigare eller omkring den 25 maj. I flockar om 

 ända till 100 stycken hade de invid Rovanen satt öfver Kitinen 

 elf och färdats till Enare området utmed Rovanen-Kultala gång- 

 stigen, som går i det närmaste parallell med Vaulujoki. 



Det måste hafva varit en ansenlig skara, ty kafvelvägen 

 förbi Vaulu härberge var till den grad öfversållad med exkre- 

 menter att marken ställvis knapt kunde urskiljas. Ett betydande 

 antal hade äfven öfvervintrat i dessa nejder, att döma af den 

 förstörda möss- och risvegetationen. På Rovanen strandäng och 

 på tomtplatsen invid ödestugan var gräset af bitet invid vallen, 

 och de hackelseliknande resterna lågo utspridda öfver hela 

 platsen. Föregående vår uppgåfvos lemlarna hafva utvandrat 

 i sydhg riktning till Kittilä, men hade då icke simmat öfver 

 vid Rovanen, utan antingen öfvergått floden vid Hyykäjä post- 

 stuga eller vid Korsajärvi öfverfartsställe. ^) Det förstnämnda 



1) Ehuruväl lemmeln är god simmare kastar den sig duck icke bråd- 

 stört i vattnet, utan uppsöker hälst smalare pass. .Tmfr Söderhjelm, F.: 



