148 Societas pro Fauna et Flora Fennica 1871—1896. 



förefinnas af dylika grupper talrika teckningar, äfvensom plan- 

 mässigt förda diarier öfver förekomsten af arterna på Esbo-Löfö. 

 Samlingen af »plankton- ^prot, innehållande blandade mikro-orga- 

 nismer från vatten, äro jemväl icke obetydliga; den har under 

 1890-talet uppstått och årligen ökats med hundratals förteck- 

 nade prof, samt uppgår nu till omkring 1,000 glas. Man kan 

 öfvér hufvud beteckna de mikrofaunistiska studierna och sam- 

 lingarna såsom den väsenthgaste af alla de zoologiska nyodlin- 

 gar, som det senaste qvartseklet medfört. 



Måhända är det skäl att här till sist påpeka, att vissa sam- 

 lingar ännu icke vunnit mera ingående beaktande och att några 

 grupper ej ens blifvit insamlade. I detta afseende må nämnas 

 att myriopoderna och oligochseterna äfvensom de små parasit- 

 steklarne och ektoparasitiska insekter hafva blifvit mer än till- 

 börligt försummade, och i ännu högre grad gäller detta en stor 

 del acarider, vatten-oligochseterna, fritt lefvande nematoder och 

 turbellarierna. Måtte nästa qvartsekel hafva insamlandet och 

 bearbetandet af dessa grupper pä sin daglista. Likaså må man 

 hoppas, att också vårt naturhistoriska områdes ishafsfauna under 

 nästkommande tidsperiod måtte varda i våra samlingar bättre 

 representerad. Ty från detta område har under nu i frågava- 

 rande period för Finska Museum förvärfvats allenast det, som 

 1887 års Kola-expeditioner tillfälligtvis insamlade samt det som 

 Stenroos år 1894 hemförde från Hvita hafvet. 



Taga vi i betraktande Sällskapets månatliga möten och 

 förhandlingarna vid desamma, så har enhvar, som följt med 

 en längre tid, kunnat märka en jemnt stigande lifaktighet. För 

 30 år sedan togo Sällskapets få tjenstemän plats vid bordet i 

 möteslokalen, medan längs väggen vanligen satt blott ett fåtal 

 medlemmar. Numera åter är bordet ofta trångt besatt af in- 

 tresserade, som önska taga del af de förevisade objekten, och 

 mången gång är antalet större än utrymmet tillåter. Förevis- 

 ningarna och föredragen hafva ökats till antal, isynnerhet sedan 

 medlet af 1880-talet, och de hafva jemväl vunnit i vetenskap- 

 ligt värde. Det bästa yttre tecknet på den tilltagande lifaktighe 



