30 Mötet den 5 mars 1898. 



på Kola-halfön. Vår fauna har numera ökats med en tredje 

 art, Th. hrevipennis, af hvilken jag den 15 augusti 1896 vid 

 Tiudie i ryska Karelen anträffade tvänne exemplar på en sved 

 vid stubbrötter. Nämda art har öfverhufvud en relativt sydlig 

 utbredning; dess hittils kända nordligaste fyndort är belägen 

 i Ost-Preussen.» 



Doktor W. Lauren förevisade en rikhaltig och vacker 

 samling af 



Carex sal i n a-former 



samt yttrade härvid följande: 



»Sommaren 1893 blef jag i tillfälle att i sällskap med 

 Fiskeriinspektörsadjointen J. Alb. Sandman besöka holmarne 

 och skären i hafsbandet mellan Uleåborg och Torneå och eg- 

 nade under denna exkursion min uppmärksamhet hufvudsakli- 

 gast åt de därstädes talrikt och mångenstädes, såsom t. ex. på 

 Karlö, i ymnighet förekommande formerna af Carex salina * 

 cuspidata Wbg, med hvilken art jag redan föregående som- 

 mar i Nykarlebytrakten gjort bekantskap. Nämda art var, 

 innan jag fann densamma å sistnämda ort, icke känd från 

 sydligare punkt vid Bottniska viken än Brahestad. Jag öfver- 

 raskades mycket af att finna arten här i Bottniska vikens norra 

 del uppträda under så många olika former, hvilka jag icke 

 sett i Finska Museets herbarium, ehuru dessa trakter varit 

 föremål för flere botanisters uppmärksamhet. De ganska rika 

 samlingar jag gjorde under denna kortvariga exkursion sände 

 jag till specialisten på detta område i Skandinavien, rektor S. 

 Almquist i Stockholm, hvilken emellertid icke med bestämdhet 

 ville uttala sig om flere af dem, då han aldrig sett dem i natu- 

 ren. Han uppmanade mig att själf gripa värket an med utred- 

 ningen af dessa former, och det har äfven varit min afsikt att 

 med dem stifta en litet intimare bekantskap än denna första, 

 halfannan veckas utflykt medgaf. Mellankommande hinder 

 hafva emellertid vållat, att denna min plan ännu icke blifvit 

 realiserad; och då jag äfven framdeles knappast torde blifva 



