Subfossila växter i glaciala aHagringar. 101 



en Litprägladt nordlig art och i de arktiska länderna utgör en af 

 hufvudbeståndsdelarna af mossmattan. 



Enligt meddelande af dr Berghell ligger den marina grän- 

 sen i trakten kring Kivinebb kyrka vid 65 m ö. h. Bottnen af än- 

 gen, där Z)r?/as- lagret påträffades, ligger vid c:a 80 m, således 

 c:a 15 m öfver marina gränsen. Att döma däraf att alla funna 

 blad af ofvannämda arter äro mycket små (de längsta Dryas- 

 bladen äro endast 4 mm långa), betydligt mindre än hvad nå- 

 gon af arterna i regeln har inom sitt nuvarande utbrednings- 

 område inom Finland, torde man kunna draga den slutsatsen, 

 att den Drijas innehållande fina sanden afsatts i ett vatten- 

 bäcken, ej långt aflägset från evig snö och is, under en tid, då 

 rätt stränga arktiska förhållanden varit rådande. 



De nutida sydligaste fyndorterna inom Finland för Dnjas, 

 Salix polaris och Sphcerocephalus turgidus äro följande: 



Dryas är funnen såsom rehkt vid Juuma gård i Kuusamo; 

 de närmast nordliga fyndställena äro långt aflägsna. Pallastun- 

 turi i Lapponia kemensis och Hibinä i Lapponia Imandra'. 



Salix polaris är sällsynt och funnen endast i Lapp. enon- 

 tekiensis. Lapp. Imandrse och Lapp. inarensis. 



Sphcerocephalus turgidus är funnen som relikt så pass syd- 

 ligt som på Suovalahdenkallio invid Kajana. Närmast nordliga 

 fyndställen äro Kitkajoki i Kuusamo och Rovaniemi i Ostrob. 

 borealis. 



De första fossila glacialväxter anträffades, som bekant, af 

 Prof. A. G. Nathorst vid Alnarp i Skåne år 1870. Genom se- 

 nare undersökningar af honom och andra forskare blefvo under 

 de följande åren talrika fyndorter i Skåne bekanta, och torde 

 deras antal därstädes nu uppgå till omkr. 30. De glaciala söt- 

 vattenaflagringarna i Skåne intaga små bäcken uti moränland- 

 skap och varierar lagerföljden något; den vanliga är dock 

 torf, 



sötvattenlera och sand samt underst 

 morän. 



I de fall, då de glaciala sötvattenaflagringarna äro mäktiga, 

 kan man skilja en undre horisont med rikliga lämningar af Sa- 



