Skydd lör sällsynfare växtarter. 14H 



skare. Enligt meddelande af d:r V. F. Brotherus skall den 

 kände norske botanisten I. M. Norrman i liknande fall liafva 

 betjänat sig af detta förfaringssätt. 



Det torde knappast vara nödigt att framhålla önskvärdheten 

 af att plantor, frön eller sticklingar af lätt utrotbara växter, så- 

 dana som redan nämde alform, skulle i och för kultivering till- 

 ställas botaniska trädgården eller annan lämplig trädgårdsan- 

 läggning i landet. 



Någon s. k. naturaliehandel med sällsynta växter torde 

 ännu icke bedrifvas i landet. Beträffande vår fauna däremot har 

 en ej obetydlig kommers med fågelägg i tiden (på 1860-talel) 

 idkats i Lappland och fortgår kanske ännu. Enär flere säll- 

 synta äggslag betinga sig mycket höga pris, ligger den slutsatsen 

 nära till hands, att en altför stark minskning af resp. fågelar- 

 ter kunde befaras. Närmare besked härom torde herrar zoolo- 

 ger kunna lämna, likasom äfven angående lämpligheten eller be- 

 fogenheten af att för befrämjande af fiskens förökning medels pre- 

 mier bidraga till utrotandet af ett så sällsynt och anmärknings- 

 värdt djurslag som Saima-sälen. 



Att en intensiv eller hänsynslös insamling af prydnads- 

 växter kan medföra kännbara skador är allmänt bekant, likasom 

 äfven, att man i något fall sett sig tvungen till skyddsåtgärder 

 (Edelweiss, Onaphalium leontopodktm, i Schweiz). Hos oss torde 

 i detta afseende mosippan, PidsatiUa vernalis, förtjäna en viss 

 uppmärksamhet. Ifrån södra Tavastland har man begynt utider 

 senare år till vänner och bekanta i hufvudstaden pä vårarna 

 öf versända massor af denna växt, och för att kunna längre tid 

 bevara blommorna friska, ha exemplaren blifvit med rotstocken 

 fullständigt uppgräfda ur marken. Farhågan, att traktens torf- 

 tiga moar sålunda med tiden blefve beröfvade sin förnämsta 

 prydnad, har närmast föranledt mig att nu upptaga hela frågan. 

 I hvad mån moarna i södra Tavastland genom denna stora 

 skattning allaredan lidit, är mig tilsvidare obekant. Mosippan 

 är här visserligen allmän, men upi)träder ej med synnerligen 

 stor individrikedom och kan därför lätt decimeras, isynnerhet 

 om äfven menige man skulle finna det fördelaktigt att till för- 



