mellemste Skandinaviens. Kun Birkeregionen [Regio sub- 

 alpina) og Alperegionen {Regio alpina) med dennes Under- 

 afdelinger (Vidiernes, Alpeiirternes og maaske Lavernes Region) 

 findes i Grønland; den allerstørste Del afGrønland mod- 

 svarer Alperegionen, og blot i det allersydligste findes 

 Birkeregionen repræsenteret i det indre af de dybe Fjorde. 



Da jeg ikke selv har set denne Del af Grønland, maa jeg 

 holde mig til de danske Naturforskers trykte og mundtlige Med- 

 delelser, samt Vahls og Wormskjolds Dagbøger; men disse 

 give ikke de Details, som ere fornødne til en Skildring af Birke- 

 regionens enkelte Vegetalionsformer, der vel for øvrigt temmelig 

 nøje stemme med Alperegionens, naar selve Birkeskovene og 

 Græsmarkerne undtages; jeg kan derfor heller intet nærmere 

 meddele om Bunden i Birkeskovene, om de Urter, som særlig 

 slutte sig til dem, om deres Liken- og .Mosflora m. m. Det 

 følgende i dette Kapitel er derfor blot nogle Meddelelser om 

 Birkevegetationens Forekomst og om de Urter, der ere ejen- 

 dommelige for Sydgrønland i det hele. 



I sit klassiske Arbejde over «Grønland, geografisk og sta- 

 tistisk beskrevet» M , skriver Rink om Julianehaabs Distrikt: 

 «Yderkysterne ligne det nordligste Grønland, fordi Drivisen ved 

 sin kolde Taage standser Sneens Optøning og kuer Vegeta- 

 tionen, men ej langt derfra, i det indre af Fjordene og i de 

 snævre Dale af Fastlandet opnaaer denne den største Frodighed 

 som Grønlands Klima tilsteder»; «omtrent lo Mil indenfor Fjor- 

 denes Munding tiltager det grønne i en forbavsende Grad. Ber 

 seer man endog smilende grønne Kløfter eller Dale, fra hvilke 

 Vegetationen fortsætter sig som en jævn Bedækning endog over 

 1000 Fod højt .... Den grønne Kolorit hidrører fra intet 

 mindre end Grønlands Skove, som man har for sig, fornemme- 



*) Den mesf benyUede Literatur findes anført ved Slutningen af denne Af- 

 handling. 



