27 



periores», i Norge «Alpium latera superiora»). Tillige indbefatter 

 jeg under Lynghede og Fjældmark, hvad Wahlenberg vil kalde 

 "Alpes marilimæ», det vil sige Øerne og de yderste Forbjærge, 

 der faa deres alpine Natur mere paa Grund af Blæsten end af 

 Højden over Havet. Allerede i Mellemgrønland vil man finde 

 mange Exempler paa, at Plantearter, der af Wahlenberg be- 

 tegnes som karakteristiske for Sneregionen i Norge, naa ned til 

 Havets Niveau, f.E\. Hannnculus nivalis og pygmæus ^ Pedicu- 

 laris hirsuta og ßammea, Alsine biflora, Erigeron uniflorus, Car- 

 damine bellidifolia o. a. En Lav regi on med « Masserigdom « 

 som i Norge kjender jeg derimod ikke fra Grønland. 



Sammenlignes Grønlands eller i det hele Hojnordens alpine 

 Region med Schweiz's, da er der flere i Øjne faldende Forskjel- 

 ligheder, som jeg her blot skal pege paa. I Alperne findes 

 endnu op til, 8 — 9000' Højde, oven for Trægrænsen, et sammen- 

 hængende tæt Grønsvær, dannet af Græs og Alpeurter, mellem 

 hvilke der er mange bredbladede eller høje og bladrige Urter, 

 foruden de lave og dværgagtige Alpeplanter, som Højnordens Alpe- 

 region alene kan fremvise; og medens de buskagtige Jord-Laver 

 spille en fremragende Rolle i Højnorden , ere de sjældne i Al- 

 perne, hvor de fleste Laver ere hæftede til Sten. For øvrigt 

 henviser jeg til Christs «Pflanzenleben der Schweiz». 



II. Pilekrattene og TFrtemarken. 



Inde i Runden af Dalene, i Sænkninger mellem Rjærgene, 

 hvor Vandløb ile ned, paa lune, solrige Steder ved Foden af 

 Klippevægge, hvor Muld har kunnet samle sig, og hvor Jorden 

 holdes fugtig af det fra Klipperne nedsivende Vand, finder man 

 en Kralvegetation ikke blot i Rirkeregionen, men mange Bredde- 

 grader nord for denne og stigende meget højere op paa 

 Rjærgene. 



De kratdannende Ruske ere følgende. 



Ellen [Alnus ovata var. repens) spiller en ringere Rolle, 



