47 



af sig selv, at det bjærgrige Grønland ikke frembyder saadanne 

 Hedesletter som Nord-Europa. 



Fremdeles ligner Lyngheden vore Beder deri, at dens Buske 

 ha^ve fleraarige, «stedse grønne» Blade, hvormed dog 

 ikke skal være sagt, at de ere fuldt saa frisk grønne om Vin- 

 teren, da forøvrigt Sneen paa de fleste Steder dækker dem, 

 som i Vegetationstiden. Overvintrende Blade have ikke mindre 

 end 15 af Hedens omtrent 20 Arter, nemlig: Empetrum nigrum, 

 Cassiope tetragona og hypnoides , Phyllodoce caerulea , Azalea 

 procumbens , Diapensia lappomca^), Juniperus communis \.nana, 

 Ledum palustre og groenlandicum , Rhododendron lapponicum, 

 Drijas integrifolia, Årctostaphylos uva ursi, Vaccinium vitis idæa, 

 Linnæa, Thymus Serpyllum. Disse stemme altsaa i delte Punkt 

 med vore Heders Karakterbuske, Hedelyng (Calluna vulgaris), 

 Klokkelyng (Erica Tetralix) og Revling (Empetrum), den eneste 

 almindelige, som er fælles med Grønland^). Andre stemme 

 med vore Heders Pil (Salix repens), Gyvel (Sarothamnus) og 

 Visse (Genista) i at være løvfældende, nemlig: Pil (Salix 

 glauca og den paa de egentlige Heder dog sjældne S. groen- 

 landica) , Dværgbirk (Betula nana) samt Bølle (Vaccinium uli- 

 ginosum /9, microphyllum)'^). Ogsaa af Lynghedens Urter ere 

 nogle stedsegrønne, hvad senere nærmere skal blive omtalt 

 (S. 58). Det behøver næppe at fremhæves, hvad der alt af 

 andre, f. Ex. Grisebach i «Die Vegetation der Erde», er gjort 

 opmærksom paa, hvor nytttgt det maa være for Planterne i et 

 arktisk Land, hvor Vegetationstiden er saa kort, at de strax efter 



') Hvis Blade efter Worm ski old om Vinteren antage en purpurrod Farve 

 ovenpaa, medens de neden under ere aldeles grønne, hvilket stemmer 

 med, hvad jeg selv saa i Norge. 



*) Andromeda poUfolia er sjælden baade i Danmark og i Grønland; den 

 er jo ogsaa især knyttet til Hedemoser. Melbærrissen (Årctostaphylos uva 

 ursi) er meget sjælden i Grønland. 



^) «Einige Exemplare aus Kaiser Franz .losephs Fjord haben anscheinend 

 neben den heurigen auch noch vorjährige Blätter» skriver Buchenau, 

 men om de virkelig vare i Stand til at assimilere, er vel tvivlsomt. 



