)0 



Følgen af alt dette er nu, at der danner sig især paa 

 fladere og lavere Bakker en Vegetations-Masse, der kan be- 

 nyttes og faktisk ogsaa benyttes ganske som Lyngtørven i 

 Jylland. Rink, f. Ex., omtaler en saadan Tørv, dannet af 

 sammenfiltrede Grene, Rødder, halvt opløste Bladrester, Mos og 

 Lav, der skæres i Stykker paa S'e— Vs Kubikfods Størrelse, og 

 det er særlig Ve — Vé Mil fra Kysten, at man træffer den bedste, 

 længere inde i Fjordene bliver den slettere; jeg formoder, at 

 Grunden bl. a. er den, at Empetrum trives saa overordentlig 

 frodig paa Yderlandet ^). Der er rimeligvis en Mængde sure 

 Humussloffer i denne Maarjord, som bærer Hedevegetationen; 

 P. E. Müller betegner Maardannelsen som «en Tørvedannelse 

 paa det Tørre», et Udtryk, som synes mig aldeles træffende, og 

 som tillige passer godt paa Grønlands Lynghede. 



At man i denne Hedebund heller ikke finder noget Dyre- 

 liv, der er værd at tale om, ikke nogen Regnorm, knap nogen 

 Bille eller andet Insekt, er jo ogsaa betegnende og i Overens- 

 stemmelse med den ægte Maarjord; i alt Fald saa jeg aldrig 

 en eneste Regnorm, naar jeg foretog Gravninger, skjønt jeg 

 med Tanken paa Müllers smukke Arbejder stadig havde min 

 Opmærsomhed henvendt paa dem. Man har desuden i mang- 

 foldige Tilfælde saa kort ned til den faste Klippe, og Jorden vil 

 derfor yderst let blive udtørret og gjennemhedet i Sommertiden, 

 naar den smæltede Snes sidste Rester for længst ere løbne til 

 Havet eller fordampede. Hedebunden er i Virkeligheden som 



Fænomen paa tørre og varme Steder, f. Kx. hos Z)ra6a-Arler paa Lille- 

 asiens Bjærge, og dernæst er det jo langt fra hos alle, at de yngste 

 Dele, der netop mest maa behøve Værn, ere dækkede. 

 M Ogsaa gamle Crantz taler om denne Tørv og kalder den «der rechte 

 Torf», som er «mit vielen Wurzeln, verwestem Moos und Gras durch- 

 wachsen». I allernyeste Tid omtales den atter, nemlig af Dr. Holst 

 (Sveriges geolog. Undersökning, Ser. C, no. 81, S. 67); «Ljungtorfven 

 bildas af kråkris (empetrum), som stundom ganska rikligt beklader berg- 

 slultningarna , och som formuitnad kan bilda visseriigen icke mäktiga, 

 men dock ganska goda torfafhigringar». Han meddeler kemisk Analyse 

 af denne og andre grønlandske Tørvedannelser 



