63 



Vende vi os til andre af de højnordiske Egne, da har 

 Skandinavien en Lyngvegelation, der habituell ligner Grønlands, 

 men til Dels har en anden Artssammensætning. Saaledes siger 

 Blytt (Englers Jahrb. p. 2), at i 3000 eiler 3500' — 4000 eller 

 4500' Højde i den sydlige Del af Norges Bjærge bedække 

 graagrønne Pile af et Par Fods Højde, i Forbindelse med Dværg- 

 birke og Ene store Strækninger; «diese wechseln mit haide- 

 artigen Abhängen, auf welchen Empetrum^ Vaccinien und ein- 

 zelne zur Familie der Ericeen gehörige Gebirgspflanzen neben 

 Moose (Racomürium) und Flechten auftreten», og strax ved 

 min første Bjærgbestigning i Nordland ved Tromsø fandt jeg en 

 Vegetation, der om end ikke typisk Hede, dog nærmede sig til 

 den og havde mange grønlandske Arter. Senere saa jeg Heden 

 meget typisk paa V. Finmarkens og Dovres Bjærge. Ogsaa fra 

 «Slättfjällsregionen« i Øst-Finmarken talerTh. Fries om «magra 

 hedar» og de derfra nævnte Planter gjenfindes næsten alle paa 

 Grønlands. C. P. Læstadius skildrer «tjällslätter» fra Torneå- 

 Lappmarks «Fjällregion« , hvor Marken er dækket af Dværgbirk 

 og Ericineer. Lignende Skildringer findes fra Finland hos Hjelt 

 og Hult (1. c. S. 78), fra Inari Lapmark hos К ihlman (I. c. S. 86). 

 Endnu bedre tillade Brotherus's Skildringer fra Kola (Botan. 

 Centralbl., Bd. 26) os en Sammenligning med Grønland: «Auf den 

 trockenen Tundren besteht die Unterlage aus Torf, der theiis 

 von Flechten, theiis von Moosen [Polytrichum strictum , Dicra- 

 num elongatum, scoparium, congestwn, Hylocomium splendens, 

 parietinum^ Blepharozia cüiaris) bedeckt ist. Betula nana und 

 Empetrum sind massenhaft; andere Arten, die beobachtet wurden, 

 waren Arctostaphylos alpina^ Myrtülus idiginosa, Azalea pro- 

 cumbens, Phyllodoce coerulea, Diapensia lapponica, Dryas octo- 

 petala, Silène acaulis» o. s. v. ; der nævnes nu en Mængde andre, 

 urteagtige Arter, der for en stor Del ligeledes gjenfindes i Grøn- 

 land. Det er ret interessant, at han benævner disse hede- 

 agtige Strækninger for «Tundra'er», et Navn, som Midden- 

 dorff ogsaa anvender paa Nord-Europas egentlige Calluna- 



