106 



staa knasende tørre og smuldre hen, naar man træder paa dem, 

 og de højere Planter ere ikke mindre udsatte for stærk Ud- 

 tørring. Saa besynderligt det end lyder, at Plantevæxten i et 

 Land som Grønland kan blive udsat for stærk Tørke, og at 

 der er Vegetationsformer, hvis Planters anatomiske Bygning 

 minder om f. Ex. de libysk-ægypliske Ørkenplanters, saa er dette 

 dog Tilfældet. Jeg har alt ovenfor omtalt, at Klimatet hurtig 

 bliver mere og mere tørt, jo længere man avancerer nord paa 

 (se S. 22), og at det samme er Tilfældet, jo mere man fjærner 

 sig fra den yderste Kyst og rykker ind i Landet (se S. 79). 

 Jeg kommer ad alle \"eje til det Kesultat, at den arktiske Flora 

 maa være tilpasset til et tørt Klima for at kunne holde ud, et 

 Resultat, som til en vis Grad stemmer med Blytts Theori, 

 at de arktiske Planter i Norge «sky Kystklimatet» M. 



Disse Resultater med Hensyn til Klimatet finder jeg fuld- 

 stændig bekræftede, naar jeg ser hen til Bygningen af de 



') I Englers Jahrbüchar, 2, p. 3, skriver Blytt: . . . "Aus derselben er- 

 hellt, dass die hierher gehörenden Pflanzen das Küstenklima scheuen». 

 . . . «Die reichsten derartigen (o: arktischen) Pflanzen-Kolonien treten 

 in den eigentlich kontinentalen Gibirgsregionen auf, wo sie durch unsere 

 höchsten Bergzuge und ausgedehntesten Firnmassen gegen die Seeluft 

 geschützt sind, welche sonst durch die herrschenden Südwestwinde über 

 das Hochland hineingelührt wird», .log kan i øvrigt ingenlunde tro, al 

 denne Theori, udtrykt som den er f. Ex. paa det citerede Sted, er helt rigtig; 

 Iagttagelsen er jo utvivlsomt rigtig, den nemlig, at de Egne i Norge, bag 

 de store Bjærghøjder, hvor hine Planter have kunnet holde sig, have en 

 mere kontinental Karakter, og at dette vel i Forbindelse med større Kulde, 

 kortere Sommer o. a., er Grunden til, at de have holdt sig, dog saaledes 

 at forstaa: at her have de været stærke nok til at holde de andre Stangen; 

 hvis der ingen andre var, vilde de arktiske Planter sikkert rykke ud til 

 Kysten og ned til Havet trods den fugtige Luft; se forøvrijit ogsaa Blytts 

 egne Bemærkninger om Planters fortrinlige Trivsel under aldeles frem- 

 mede Forhold, naar Medbejlere holdes borte (I. c. p. 9, Anm.). Jeg kan 

 heller ikke tro, at det især er Kulden, der skader deres unge Spirer, thi 

 i den arktiske; Vaar- og SommerUd kommer der mangen en bidende 

 Frostnat, hvad jeg selv har oplevet. Jeg vilde derfor hellere sige: de 

 arktiske Planter have holdt sig paa Dovre, fordi de her vare stærkere end 

 de senere indvandrede Arter, og en af Grundene dertil er sikkert deres 

 større Tilpasning til et kontinentalt, tørt Klima med kort Sommer. 



