Il 



hvis Grund Spalteaabningerne ligge. Oversidens Hud har meget 

 tykke Ydervægge. 



Her kan ogsau Loiseleuria procumbens nævnes, der har to 

 vidt skilte Furer med Assimilationsflade i hver overdækket af 

 Haar (Fig. 6 A); tillige har den en i sit midterste Lag forslimet 

 Indervæg i den øvre Overhuds Celler, samt en særdeles tyk og 

 stærkt kutiniseret Ydervæg (Fig. 6 Б). 



Fig. 6. Loiseleuria proeumbens Desv. 

 A, Bladtvæisnit. B, Snit gjennem Oversidens Overhud og det tilgrænsende 

 Palissadevæv; c, Kutikula; V, Ydervæggen; B, Cellerum; g. Forslimning 



i Indervæggen. 



Dernæst maa hertil føjes Salix glauca, hvis Behaaring for 

 øvrigt varierer betydelig i Styrke; dens Blade kunne være 

 ligesaa tæt haarede som mangen en Ørkenplantes. 



Til sidst vil jeg her nævne Rhododendron lapponicum, fordi 

 dens Dækhaar have en saa usædvanlig Bygning. Jeg har 

 allerede i Botan. Tidsskrift Bd. 16 omtalt, at Haarene ere 

 skjoldformede, og at Stilken af hvert enkelt af dem staar sænket 

 ned i en lille Grube mellem de øvrige Overhudsceller. Formen 

 af disse Haar ses af Fig. <S C (ovenfrai og A (Længdesnit); de 

 stemme fortrinlig med dem hos Rhododendron j'errugineum og 

 hirsutum efter De Barys Afbildning (Anatomie, Fig. 4, p. 102). 



Som en lille Solskærm dækker hvert Haar paa Bladets 

 Underside over sin Grube (se Fig. 7) og de i denne liggende, 

 som sædvanlig under saadanne Forhold fremspringende Spalte- 

 aabninger [st i Fig. 8 J og Fig. 8 B\. Skjærmenes Rande gribe 

 paa Bladets Underside, hvor de staa saa tæt, ind over eller under 



