120 



større og tynder(' end «Solblade», fordi disse ere udsatte for en 

 stærkere Fordampning-, og hvad der nedsætter Turgoren hindrer 

 Væxten ; men Hede- og Kjældplanterne leve jo paa el aabent 

 Terrain med stærk l-'ordampning, og naar Planterne anden Steds 

 i de arktiske l.ande blive saa dværgagtige, skjønt der er Fugtighed 

 nok, er del Kulden, der hæmmer Væxten. (Spørgsmaalet om 

 den stadige lîelysnings Betydning for Væxten er vel endnu for 

 lidet oplyst). 



Alle disse Forhold — Næringsmangel, Kulde, Tørke, stærk 

 Fordampning — maa nødvendigvis, og det selv om de ikke alle 

 komme til at virke, fremkalde Nanismus, uden al der deri kan 

 ses nogen særlig liestræbelse for Sparsommelighed hos Plan- 

 terne M. 



Den paa Tirund af de ydre Betingelser fremkaldte ringe 



M .leg kan ikke undlade at benytte Lejliglieden til at gjøre en Bemærkning 

 om Hlomsterdannelsen , som ikke var faldet mig ind, da jeg skrev min 

 lille Alliandling »Om Bygningen og den formodede Bestovningsmaade af 

 nogle gronlandske Blomster« (Det kel. Danske Vidensk. Selsk. Oversigt 

 1886), hvor jeg S. 22— 24 omtalte Blomsternes Størrelse og Mængde. Det 

 er bekjendt nok, at Polarplanterne til Trods for deres dværgagtige Væxt 

 kuime frembringe forbiivsende mange Blomster, saa mange, at Stængler 

 og Blade næsten skjules under disses .Mængde. Heri er dog næppe noget 

 usædvanligt; det staar tværtimod i fortrinlig Overensstemmelse med 

 Gartnernes Erfaringer og Kunstgreb Der existerer et vist, endnu ganske 

 gaadefuldt Modsætningsforhold mellem Vegetationsorganerne og Blomster- 

 dannelsen. Det er vel bekjendt, at rigelig ernærede Skud danne lange 

 Led og store Blade, men blive golde; og det er fra gammel Tid bekjendt, 

 at ved Indskrænkning af Voxcplads, f. Ex. ved Indplantning i meget snævre 

 Urtepotter, ved mangelfuld Ernæring o. 1. fremmes Blomstring. Gart- 

 nernes forskjellige Kunstgreb, der tilsigte al fremtvinge Blomstring og rig 

 Frugtsætning, bero for en stor Del paa Beskæring og Afklipning af Grenene 

 eller Nedbøjning og Nedbinding af dem, saa at »Safternes Tilstrømning 

 kommer til at foregaa langsommere»; endvidere anbefales at bortskære 

 eller I Vaartiden borthugge mange af Rødderne, eller Dele af dem blottes, 

 og ved Ringsnit I Barken fjærnes Dele af denne; et «svagt voxende 

 Underlag" er Maalet for Gartnerens Bestræbelser over for Frugttræerne, 

 og man anstrænger sig faktisk for, indtil en vis Grad, at svække Træet 

 eller Busken i vegetativ Henseende (herom se f Ex. Vøchtings «Or- 

 ganbildung im Pflanzenreiche»). Kan man da egentlig undre sig over, 

 at de arktiske Planter kunne vise en saa forbavsende Blomsterrigdom? 



