122 



deres Spalleaabninger i dybe Turer, navnlig Græsserne. Vi 

 kunne etter Bladformen dele disse i Enggræs og Steppegræs. 

 De første have flade Blade, som ikke eller dog sjælden gjnre 

 noget for at overdække Spalteaabningerne, og som ikke rnlle sig 

 ind i tørt Vejr, og af saadanne Græs finde vi ogsaa mange i 

 Grønland, naar vi gaa til Krattene, Urtemarken og Sumpene; 

 exempelvis afbilder jeg et Tværsnit af det rent arktiske, mærke- 

 lige Græs Pleuropogon Sabinei (Fig. 15), samlet af Nathorst 



Fig. 1Ô. Pleuropogon Sabinei R. Br. 



A, Uladlværsnil; Б, Midterpartiet af samme; C, Overhud fra Oversiden. 



a/Ledceiler; b, tyndvægget farveløst Parenkym; c, Epidermisvorter. 



nær Kap York i .Nord - Grønland (ved 76°7'n.B.). Fladen er 

 temmelig flad, dog med en stærkt fremragende Køl paa Midten; 

 Spalteaabningerne (se C) findes meget fritliggende blot paa Over- 

 siden , hvis Celler have smaa koniske Vorter; af mekanisk Væv 

 er der blot svage Sejbaststrænge (sorte paa A) , og i de to 

 Furer ved a ligge «Ledceller" {«cellules hullif ormes«). Dette er 

 en Bygning, der antyder et Liv som et Enggræs's med varig 

 Fugtighed , og man ser intet Spor til , at Forholdene saa højt 

 mod Nord ere andre end under vore Bredder. 



Men Steppegræsserne have for det første småle, ofte endog 

 trinde eller traadformede Blade, som ere rendeformede eller 



