141 



VIL Havstrand-Yegetationen. 



Strandfloraerne opnaa altid deres mest karakteristiske Præg, 

 hvor Stranden er en større Flade. Efter Jordens Beskaffenhed 

 optræde de da hovedsagelig under to Former, enten som Sand- 

 flora, naar Jorden er løs Sand, eller som Marskflora, naar den 

 er stærkt lerholdig. I de af mig besøgte Egne af Grønland 

 spiller Strandfloraen i det hele en meget underordnet Rolle, thi 

 i Almindelighed gaa Klipperne enten lige ned i Vandet, dækkede 

 paa deres Fod af en mere eller mindre rig Vegetation især af 

 Brunalger, eller ogsaa efterlade de mellem sig og Havet blot 

 en faa Alen bred Havstok, paa hvilken en Strandflora kan udvikle 

 sig, og blot paa faa Steder saa jeg noget, som bestemt mindede 

 om vor Sand- eller Marskvegetation. Strandfloraen vil derfor 

 heller ikke spille nogen Rolle i Landskabet, og den tiltrækker 

 sig næppe andres Opmærksomhed, end den specielt uddannede 

 Botanikers. Efter som Jorden imidlertid er enten mere sandet 

 eller mere leret, er der dog ogsaa paa den grønlandske smalle 

 Havstok nogen Vegetationsforskjel. 



Saiidfloraeii er knyttet til en af fint og bevægeligt Sand 

 dannet Bund, der let lader Vandet løbe gjennem sig og let ud- 

 tørres. Vi kjende den rundt omkring fra vore egne flade Kyster. 

 I en saadan Bund kunne underjordiske Stængler let udvikle sig, 

 og derfor finde vi, som bekjendt, meget ofte netop Arter med 

 vidt krybende Rodstokke ved Stranden. De største Sandflader, 

 som jeg saa i Grønland, vare ved Holstensborg om Foden af 

 Præstefjæld. Her har der dannet sig en Sandflade med 40—80' 

 Højde over Havet, og som flere Steder falder med stejle Skrænter 

 ned mod Havet; der var endog hist og her af Vinden dannet 

 smaa Tilløb til Klitter i). Paa disse Sandmarker noterede jeg 

 følgende Planter: Marehalm [Elymus arenarius var. villosus] 



^) Koruerup omtaler disse Sanddannelser i «Meddel, om Grenland«, II, 

 183; Gieseeke i sin Dagbog S. 106. Se min Rejseberetning S. 191. 



