162 



For Østkystens Vedkommende er Resultatet langt føleligere. 

 Sydøst-Grønland mister alle sine, har altsaa ikke en eneste 

 absolut ejendommelig Art; Kristian d. 9des Land beholder blot 

 1 Art (Campanula groenlandica) , men Nordøst- Grønland be- 

 holder dog 5 af sine bO. 



Af alle ti Bælter har altsaa Sydgrønland de fleste ejen- 

 dommelige Arter og 3 — 4 Gange saa mange som de lo 

 andre Bælter, der fremvise nogen større Ejendommelighed, 

 Strækningen 64— 7l°n. B. Alle andre Bælter ere fattige paa 

 egne Arter, men en kjendelig Tilvæxt vise dog N ord ves t- 

 og Nordøst-Grønland, det allernordligste. Om Betydningen 

 af disse Ejendommeligheder i plantegeografisk Henseende vil 

 næste Tabel oplyse os (se IV|. 



IV. Kigdom i Henseende til østlige og restlige T>per. I et 



hvert Bælte kan Floraen opløses i 4 Typegrupper: de vestlige 

 Typer, de østlige, de for Øst og Vest fælles og de blot i Grøn- 

 land forefundne Arter. Det har sin meget store Interesse at 

 sammenligne Grønlands Flora med andre nordiske Landes, navn- 

 lig overfor de i næste Afsnit behandlede Spørgsmaal om dens 

 Oprindelse. Til vestlige Typer henregner jeg de Arter, som for- 

 uden i Grønland ere fundne alene i Amerika eller i Amerika og 

 Asien, f. Ex. Anemone Rtchardsoni, Ooptis trifolia o. s. v. , selv 

 om de ogsaa findes paa Spitzbergen; jeg medregner dertil i det 

 hele de Arter, hvis Hjem maa søges i vestlig Retning snarere 

 end i Europa. Under østlige Typer sammenfatter jeg alle de 

 Arter, der findes foruden i G.rønland alene i Europa, om det 

 saa blot er paa Island eller i Alperne, eller i Europa og Vest- 

 sibirien eller paa Novaja Semlja. Til de for Vest og Øst fælles 

 Typer regner jeg f. Ex. Streptopus og Ahms, da de i Europa 

 ere fundne paa de sydlige Bjærge. 



Naar jeg her altsaa regner Spitzbergen som anført, faar jeg 

 følgende Tal for de enkelte Bælter: 



