181 



strædets smalleste Sted, hvor Polarstrømmens Ismasser møde 

 Irmingerstrømmens varme Vand. Nordenskiold siger jo 

 endog, at Havbunden mellem Island og Grønland er pakket fuld 

 af Sten, som Trawlen hvert Øjeblik støder paa, hvilket jo ogsaa 

 peger hen paa Bundfald fra Isbjærge, om det end intet beviser. 



Hvis imidlertid den af Hooker givne plantegeografiske 

 Grundvold for Landvandrings- Hypothesen var rigtig, burde 

 man maaske endda lægge nogen Vægt paa hin Rygs Existens, 

 men dette er den imidlertid absolut ikke. Hookers Opfattelse 

 er omtalt ovenfor. Mod dennes Rigtighed gjorde Prof. Joh. 

 Lange Indsigelse allerede for syv Aar siden M. Hans Resultat 

 er, som anført S. 165, at Grønlands Vegetation har omtrent lige 

 stor Lighed med Amerikas og det arktiske Europas, men at de 

 amerikanske Typer ere overvejende i det nordlige (paa Vest- 

 kysten), de europæiske i det sydlige Grønland. 



Dette Langes Resultat er ikke ubekjendt for Blytt, men 

 han lægger ikke tilbørlig Vægt paa det, og opfatter det urigtigt, 

 naar han-) siger: «Grönland besitzt nach J. Lange 378 Gefäss- 

 pflanzen, von welchen der grösste Theil als skandinavische 

 Arten bezeichnet werden kann, während nur ungefähr öO ameri- 

 kanische Typen vorstellen, die in Europa fehlen» — som om 

 de andre 318 Arter vare «skandinaviske»! Faktum er, at Lange 

 siger: der er i Grønland .з7 Arter, som findes i Skandinavien 

 eller det nordlige Rusland, men mangle i arktisk Amerika, og 

 der er paa den anden Side 60 Arter, som findes i det arktiske 

 Amerika, men mangle i Skandinavien eller Ruslands nordligste 

 Del. Af Blytts Resumé ser det ud, som om der i Grønland 

 var 60 amerikanske Typer, medens hele Resten, (378 4-60 =) 

 318 Arter, er «skandinavisk» og ikke findes i Amerika. Jeg har 

 S. 164—65 vist, at efter vort nuværende Kjenskab Ml Floraerne 



') "Studier til Grønlands Flora« i Botanisk Tidsskrift, Bd. 12. 

 2) Englers Jahrb. Il, 39. 



