185 



nyttede Resultater, synes ved første Øjekast saa paalidelig, fordi 

 den helt og holdent støtter sig paa Tal ; man opgjør Lister over 

 alle de Arter, som ere fundne i et Land og undersøger derpaa, 

 hvor mange eller hvor stort et Procenttal af dem der Andes 

 i de andre Lande, med hvilke Sammenligning ønskes anstillet, 

 og Tallene giver da umiddelbart Resultatet. Denne Methode 

 har imidlertid sin meget store Mangel. «Des erreurs sont iné- 

 vitables» siger allerede C h. Martins, idet han da har de let 

 indløbende Konfusioner af Navne og Arter for Øje, og Forskjel- 

 lighed i Artsopfattelsen o. 1.; allerede herved kan der fremkomme 

 Fejl; men langt væsentligere, fordi det ligger i Methoden selv, 

 er det, at alle Arter faa samme Værdi paa disse Lister; 

 hvad enten en Art er overmaade almindelig i et Land eller 

 overmaade sjælden, tæller den lige meget, som f. Ex. den grøn- 

 landske Draba crassïfolia, der er funden e t Sted i Norge (Tromsø) 

 og det sparsomt, eller den i Grønland saa almindelige Carex scir- 

 poidea^ der i JNorge ogsaa er yderst sjælden, eller den i Norge 

 vel endnu sjældnere, i Grønland hyppige Stellaria longipes, eller 

 den i Grønland sjældne, i Norge saa almindelige Eubus Chamæ- 

 morus O.S. v. Det er da klart, at de udledte Tal maa kunne give et 

 aldeles urigtigt Billede af de sammenlignede Vegetationers For- 

 hold til hverandre. Man tænke sig f. Ex., at Island og Grønland 

 havde nøjagtig samme Arter, men at den ene Halvdel heraf var 

 yderst almindelig i Grønland, men meget sjælden i Island, den 

 anden netop omvendt sjælden i det første, almindelig i det sidste 

 Land; Listerne erklærede da de to Landes Vegetationer for absolut 

 identisk, medens Sandheden var, at den var højst forskjellig. Me- 

 thoden kan altsaa føre til meget urigtige Resultater; dens Betyd- 

 ning er, at den overskuelig viser os Landenes floristiske Indhold 

 efter vort Kjendskab til et givet Tidspunkt, og at den midlertidig, 

 saa længe de paagjældende Lande ere ufuldkomment kjendte, 

 er det eneste Middel til Bedømmelse af deres Slægtskab. Men 

 saa snart Landene ere saa godt kjendte, at man ved, hvad der 

 i hvert er sjældent, og hvad almindeligt, bør en anden Sammen- 



