194 



Vi tør derfor med Sikkerhed sige, at da Grønland havde 

 isfrie Bjærge under Istiden , holdt Plantevæxten sig ogsaa paa 

 disse, paa nogle Pletter maaske rigere end paa andre. . 



Jeg finder endvidere i visse Plantearters Ldbredningsforhold 

 en Støtte for denne Anskuelse, det er de «sjældne» Planter. Saa- 

 danne ere enten nye Indvandrere, der endnu ikke have formaaet 

 at udbrede sig over større Strækninger, eller de ere Rester af 

 «Autochlhonerne», Landets gamle Indbyggere. I Grønland have 

 vi for det første mange sjældne Planter i det sydligste , se Ta- 

 bellen S. 161. Disse lader jeg her ude af Betragtning, da de 

 maaske eller rimeligvis ere indvandrede i postglacial Tid, hvorom 

 strax nedenfor. Men gaa'vi højere op paa Vestkysten, træffe vi, som 

 Tabellen viser, mange ejendommelige Arter i de midterste Bælter, 

 og saa træffe vi atter ejendommelige Arter især i det allernord- 

 ligste. Om mange af disse maa jeg antage , al de ere gamle 

 Beboere, som have overlevet Istiden der, hvor de nu findes 

 eller der i Nærheden. Dette gjælder f. Ex. Nordøstgrønland ; 

 dets ejendommelige og sjældne Arter, f. Kx. Polemonium hu- 

 mile^ Arabis petræa, Dr aba altaica ^ Saxifraga Hirculus og 

 hieraciifolia , Taraxacum phymatocarpum , Salix arctica , Poa 

 abbreviata^ Ranunculus glacialis^ o. fl. kunne maaske være ind- 

 vandrede fra Nord-Amerika (se S. 163 — 64) eller Spitzbergen eller 

 andre østlige Egne efter Istiden, men langt rimeligere er det 

 dog, at det mægtige Alpeland her, hvor Isdækket maaske aldrig 

 naaede højt op (se S. 192), netop har været et Tilflugtssted for 

 mange Arter; her have vi maaske netop fremfor alle andre 

 Steder «den rene Istidsflora». 



Lignende gjælder maaske for Nordvestgrønland med dets 

 ejendommelige Arter, men her kan en Indvandring fra Amerika 

 endnu lettere have fundet Sted over de meget smalle, om 

 Vinteren isdækkede Stræder, som skille de to Lande. Heller 

 ikke er der her et saa mægtigt Alpeland med saa mange Til- 

 flugtssteder for Planter, men dog synes der som anført (S. 102) 

 i Grinnell Land og ved Smiths Sund pletvis at være mærk- 



