200 



liggende Land, Island. Sydgrønlands Chance for at faa Ind- 

 vandrere fra Island skulde allsaa være omtrent dobbelt saa stor 

 som for at faa fra Nord- Amerika. 



At det Antal Arter, som Øst har mere end Vest — i gun- 

 stigste Tilfælde 9, naar hele Grønland betragtes, — er lovlig 

 lidt til al basere en postglacial Landforbindelse paa, er vel ind- 

 lysende nok. Men da Sydgrønland dog har relativt flere, vil 

 man maaske alligevel mene , at dette er Bevis for en Landbros 

 Existens. Jeg ønsker derfor at gaa endnu et Skridt videre i 

 denne Tankegang og søge at besvare del Spørgsmaal: Kan 

 der paavises bestemte, naturlige Grunde til, al Syd- 

 grønland og Østkystens sydlige Dele (se S. 163) have 

 et saa meget større europæisk Præg? Thi kan der det, 

 bliver det endnu urimeligere at antage en postglacial Landfor- 

 bindelse. Saadanne naturlige Grunde mener jeg nu virkelig ogsaa 

 at kunne paavise. 



En første Grund er hine klimatiske Overeiissteinmclser , som 

 jeg ovenfor fremhævede som Grund til Birkeregionens Optræden 

 i Sydgrønland (S. 20 — 25). Denne Del af Landet har aabenbart 

 meget betydelige Ligheder, foi- ikke at sige fuldstændig Lighed 

 med Island, Færøerne, de britiske Øer og Norge i Henseende 

 lil det fugtige Kystklima, og Nordamerikas Kyst frembyder, saa 

 vidt mig bekjendt, næppe noget tilsvarende. Jeg anser den 

 floristiske Overensstemmelse at være af en lignende Art som 

 den, der existerer mellem Jyllands og Norges Vestkyst; et Be- 

 søg i Jyllands vestlige og nordlige Egne, og paa Norges Jæder 

 eller andre Strækninger af den sydvestlige Kyst vil belære om 

 betydelige Ligheder i Planteverdenen (Narthecium, Lobelia, Erica, 

 Juncus squarrosus, llex, Hypericum pulchrum, Lijcopodium in- 

 undatum, Oentiana Pneumonanthe o. a.), der skyldes klimatisk 

 Overensstemmelse ; thi længere mod Øst mangle disse (atlan- 

 tiske) Planter eller blive meget sjældne. Tidligere vilde man alene 

 ved Jordbund og Klima søge at forklare Artsgrænserne; nu 

 synes mig, at man gaar til den modsatte Yderlighed og alt for 



