213 



med Irminger- Strømmen mod Øst, vil dog vel ofte en Del, der 

 har været Kysten nær, f. Ex. ved Storm føres over ad Grønland 

 til og der kunne afgive sit Indhold, udsaa det paa Kysten, naar 

 Isflagerne skrues op paa denne o. s. v. \lan vil niaaske mene, 

 at de Vro o. 1., der falde paa Drivisen, ville skylles bort af 

 Bølgerne; men lad dem f. Ex. blive dækkede af Sne strax efter 

 Nedfaldet, vil det jo kunne blive indlejret i Is og der holde sig 

 uforandret i lange Tider. Selv Blytt mener, at om Drivisen 

 end ikke er nogen virksom Transportør, spiller den dog en 

 Rolle. 



.k'g skal dog anføre nogle Exempler paa Transport af Jord m. m. ved 

 Drivis, som jeg har optegnet. Hart skriver fra Robeson Channel: «opportu- 

 nities of interchange of species must occur; summertorrents commonly carry 

 blocks of frozen soil laden with plants to the icefoot or to the marine 

 ice ... ; ice rafts may then carry them to other shores as the wind or tide 

 directs, and once having reached till land, they will often be forced ... to 

 a distance of the sea and in safe position to form a new colony» (Hart I. с 

 p. 73 75). Nare.s omtaler ogsaa, hvorledes Ferskvandsstromme kunne føre 

 et tykt l.ag Sten og Jord ud paa Isen ved Kysterne. — I Davis-Strædet n. f. 

 Holstensborg traf Hessels Drivis smudsig af Jord; Quennerstedt og 

 Chydenius omtaler det samme fra Spitzbergens Havomraade; mere end én 

 Gang blev et af Jord sværtet hnjt Isslykke nær Baaden antaget for Land, 

 fortæller den sidste. — "H a n sa« -Expeditionen fandt i Sommeren 1869 

 Saxifraga flagellaris ført af Storm ud paa Isen langt fra Kysten Pilelignende 

 Blade fandtes 8 Somil fra Land. 



Efter at ovenstaaende var nedskrevet, har P. Eberlin i "iNaturen", Marts 

 1887. meddelt en Del interessante Iagttagelser og sammenstillet Literatur om 

 Isen som Transportør. 



Jeg anser det saaledes langt fra at være en Umulighed for 

 Plantefrø at vandre fra Island til Grønland ved Is, Vind, Hav- 

 strømme og Fugle (man erindre Jan Mayen!), og vil man saa 

 indvende, at det maa være saa urimelig sjælden, at dette sker 

 i Naturen, vil jeg dertil blot svare: vi har Tiden for os. 

 Selv om det Tidsrum, der er forløbet siden Istiden, ikke er 

 mere end f. Ex. 80000 Aar, og selv om der saa ikke kom mere 

 end blot 1 Nybygger til Grønland i hvert Aartusende, saa bliver 

 det dog flere, end vi har Brug for efter min Hypothese om 

 Vegetationens Historie. 



Af det foregaaende fremgaar altsaa, at de forskjellige Slags 



