Fig. 1. 



Et saadant Udseende har som bekendt Mikroklinen i de krystal- 

 linske Skifre saavel som i almindelige granitiske og syenitiske 

 Bjærgarter. 



Mikroklinen i de sydgrønlandske Nefelinsyeniter forholder 

 sig ganske anderledes. I mikroskopiske Præparater eller i tynde 

 Spalteblade efter Basis iagttages intet Spor af Gitterstruktur. 

 Derimod ser man en anden, mere uregelmæssig, men lige saa 

 karakteristisk Tvillingbygning. Mikroklinen viser sig nemlig be- 

 staaende af Enkeltindivider, som i deres gensidige Stilling ad- 

 lyde den under Navn af Albitloven bekendte Tvillinglov, idet 

 Langsfladen er Tvillingplan; Enkeltindividerne ere særdeles 

 uregelmæssig sammenvoksede' og gribe paa 

 mangfoldige Maader ind i hinanden, Grænse- 

 linjerne bugte sig ofte stærkt, men vise dog 

 i det hele en udpræget Tilbøjelighed til at 

 følge Langsfladens Retning. 



Fig. 1 viser i omtrent 70 Ganges For- 

 størrelse et basisk Snit gennem en saadan 

 Mikroklintavle, betragtet mellem Nikoller. Hvor 

 langt hvert sammenhængende Enkeltindivid 

 strækker sig, er det i Reglen umuhgt at sige, 

 da tilsyneladende adskilte Partier kunne have 

 været forbundne udenfor Præparatet. Da den 

 gentagne Tvillingdannelse efter Albitloven kun 

 fører til to krystallografisk forskellige Stillinger, kan man imid- 

 lertid simplest betragte Komplekset som opbygget af kun to 

 Individer i Tvillingstilling, idet man henregner alle parallelt 

 orienterede Mikroklinpartier til samme Individ, og i det følgende 

 vil derfor denne Udtryksmaade blive benyttet. I Figuren re- 

 præsentere da alle de skraverede Partier det ene Individ , de 

 ikke skraverede det andet. 



Den afbildede Mikroklin hører hjemme i en finkornet 

 Nefelinsyenitvarietet (Luijaurit); Udseendet er imidlertid i det 

 væsentlige det samme ogsaa i de øvrige Bjærgarter, hvor Mikro- 



