9 



med ganske usædvanlig Tydelighed i de sydgrønlandske Nefe- 

 linsyeniter. 



Hidtil er kun omtalt Tvillingbygningens Udseende, saaledes 

 som det fremtræder i Snit efter Basis. I Snit af andre Retninger 

 indenfor Tværdomernes Zone er Udseendet et ganske lignende; 

 de enkelte forskellig orienterede Partier fremtræde i Reglen 

 desto mere langstrakte i Retning af Spalterne efter Langsfladen, 

 jo mere Snittets Retning afviger fra Retningen af Basis. I 

 Præparater, som ere parallele med Langsfladen, ere Polarisations- 

 planerne for lodret indfaldende Lys som bekendt de samme for 

 begge Individer, og det angives almindelig, at man derfor i 

 saadanne Snit ikke kan iagttage Mikroklinens Tvillingstribning. 

 1 Virkeligheden lader dette sig dog gøre, saa snart man hælder 

 Præparatet lidt, saa at Lyset gaar skraat igennem, da fremtræder 

 nemlig Tvillingbygningen, om end særdeles udvisket. Man iagttager 

 paa denne Maade, at Enkeltindividerne i Snit efter Langsfladen 

 ligesom paa Basis ere uregelmæssig begrænsede, men dog gennem- 

 gaaende langstrakte i en Retning, der set paa den højre Langs- 

 flade (010) danner omtrent -^ 80° til 90° med de basiske 

 Spalter ; Fortegnet for Vinklen anvendes her ligesom i det 

 følgende efter Schuster's M Regel (d. v. s. -j- eller -b betyder, 

 at Vinklen er at afsætte fra Spalternes Retning med, hen- 

 holdsvis mod Urets Gang). 



Afvigende fra den beskrevne er kun Tvillingbygningen i en 

 enkelt Mikroklinprøve , nemlig i den tidligere nævnte Mikroklin 

 fra Igaliko. Paa basiske Præparater af denne iagttager man en 

 ganske usædvanhg fm Tvillingdeling, hvor de enkelte uens 

 orienterede Smaapartier ere fuldkomment uregelmæssig formede 

 og af saa smaa Dimensioner, at Præparatet, betragtet mellem 

 korsstillede Nikolier, faar et fmgrynet Udseende. Denne Mikro- 

 klin er imidlertid tillige saa forvitret, at det ikke er muligt at 

 følge Tvillinggrænserne nøjagtig. 



') M. Schuster, Die optische Orientirung der Plagioklase. Tscherniak's 

 min. u. petr. Mitt. 1881, 3, S. 117. 



