37 



viser imidlertid, at Albitindlejringerne ikke kunne skyldes Om- 

 dannelser, frembragte alene ved cirkulerende Opløsninger; thi 

 saadanne Omdannelser ere altid karakteriserede derved, at de 

 fremtræde i ulige Grad paa forskellige Steder; det cirkulerende 

 Vand følger fortrinsvis visse Baner. Men Nefelinsyeniternes 

 Mikropertiter optræde overalt med samme Habitus, og Mængde- 

 forholdet mellem Albit og _Mikroklin er i det mindste tilnærmel- 

 sesvis det samme i alle Feldspater indenfor samme Bjærgart. 

 Man kunde da maaske antage , at ensformig gennem større 

 Partier af Bjærgarterne virkende Tryk havde frembragt fine og 

 talrige Smaarevner i Feldspaterne, i hvilke saa Albiten var ud- 

 krystalliseret. Men ogsaa en saadan Antagelse er udelukket. 

 De grovkornede og storkornede Nefelinsyeniter, hvis herskende 

 Feldspat er Mikropertit, ere nemlig paa talrige Steder i Be- 

 røring med og delvis omgivne af samtidig eller kun lidt senere 

 dannede, mikroklin- og albitførende finkornede Aefelinsyeniter; 

 disse sidste vise ofte Mærker af nogen mekanisk Paavirkning 

 (Protoklasstruktur)M , medens saadanne ikke kunne paavises i 

 de første. Hvis derfor Albitlamellerne i Mikroklinen vare for- 

 anledigede ved Tryk, maatte de finkornede Bjærgarters Mikro- 

 kliner fortrinsvis være blevne mikropertitiske , men i Virkelig- 

 heden findes i disse Bjærgarter ingen mikropertitiske Feldspater. 

 Ligeledes maa det antages, at den ejendommelige Tvilling- 

 bygning, som udmærker Mikroklinen i de sydgrønlandske Nefe- 

 linsyeniter, er frembragt under Feldspatens Vækst. For mange 

 af de gitterstruerede Mikrokliner, som forekomme i granitiske 

 Bjærgarter og krystallinske Skifre , er det ganske vist paavist 

 eller sandsynliggjort, at TviUinglamellerne ere frembragte eller 

 forandrede ved Trykvirkninger (sml. de nylig nævnte Arbejder af 

 J. Lehmann, Klockmann os v.). Men at saadanne i det her 

 foreliggende Tilfælde ikke kunne komme i Betragtning, følger 

 ikke alene deraf," at Trykvirkninger — bortset fra enkelte For- 



Forhandl, ved 14. skandinav. Natuif.-møde, 1S92, S. 145. 



