38 



kastningsspalter — ikke kendes i de storkornede Nefelinsyeniter, 

 men ogsaa af selve Tvillingbygningens Beskaffenhed. Thi Er- 

 faringen viser i Overensstemmelse med Teorien, at Tvilling- 

 lameller frembragte ved Tryk udmærke sig ved deres overordentlig 

 regelmæssige og plane, tynde Lamelform, men som ovenfor 

 beskrevet bar Mikroklinens Tvillingbygning her en ganske anden 

 Karakter. 



2. Mikroklin- Mikropertit fra Auffitsyeniterne. 



Noget forskellige fra de liidtil omtalte Mikroklin-Mikroper- 

 titer, der alle stamme fra de sydgrnnlandske Nefelinsyeniter, 

 ere de Mikroklin-Mikropertiter, der forekomme i de til samme 

 Eruplionsomraade hørende Augitsyeniter. Saavidt man kan 

 slutte af de ikke talrig foreliggende Prøver af disse, ere Mikro- 

 pertiter her en Del mindre udbredte, og de adskille sig fra de 

 hidtil omtalte dels derved, at Mikropertitstrukturen er langt 

 finere, dels derved, at Albitmængden i dem altid er langt over- 

 vejende over Mikroklinmængden. 



Som Type betragtes en Feldspat fra en Pegmatitgang ved 

 Narsasik, tre Kilometer nord for Igaliko. Denne Feldspat er rent 

 hvid og udmærker sig ved usædvanlig stærk Glans paa de ba- 

 siske Spalteflader samt derved, at disse ere stribede, idet fine, 

 matte, rethnede Striber i 1 — 2 Mm. 's indbyrdes Afstand gennem- 

 sætte Feldspaten parallelt med Langsfladen ; enkelte kortere og 

 mindre regelmæssige, lignende Striber forløbe under varierende, 

 oftest spidse Vinkler med de første. Det undersøgte Brudstykke 

 var delvis begrænset af Krystalflader, nemlig Basis (001), Langs- 

 flade (010) og Prisme (llOi. — Vægtfylden af udsøgt rene Smaa- 

 stykker bestemtes ved Hjælp af Tb ou let" s Opløsning til 

 2,610—2,612. 



I mikroskopiske Præparater viser Feldspaten sig som en 

 særdeles fint bygget Mikropertit. Den er lidt forvitret, Kali- 

 feldspaten mere end Albiten. Den indeholder en Mængde 



